ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокуСправа № 912/1099/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Гунько О.Є. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1099/22

за позовом: Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, вул. Велика Перспективна, 4, м. Кропивницький, 25006 в інтересах держави в особі Світловодської міської територіальної громади

до відповідачів:

Світловодської міської ради Кіровоградської області, вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27501

Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", вул. Комсомольська, 29, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27500

про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації з припиненням речового права на земельні ділянки

Представники:

від позивача - Володіна А.Г., прокурор, посвідчення від 17.12.2020 №058745;

від відповідача 1 - Карпенко Н.А., виписка з ЄДР, самопредставництво;

від відповідача 2 - Солдатенко Е.С., адвокат, ордер від 15.09.2022 ВІ №1103903.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури (далі - Прокурор, позивач) звернувся до господарського з позовними вимогами до Світловодської міської ради Кіровоградської області (далі - Світловодська міська рада, відповідач 1) та до Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром" (далі - ДП "Завод залізобетонних виробів", відповідач 2) з вимогами про наступне:

- визнати недійсним рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 20.01.2021 №121 "Про передачу в постійне користування земельних ділянок за адресами: вул. Героїв Чорнобиля, 29 та вул. Героїв Чорнобиля, 32, м. Світловодськ, дочірньому підприємству "Завод залізобетонних виробів" товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром";

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", код ЄДРІІОУ 05784779, земельною ділянкою кадастровий номер :50:040:0061, площею 14,3659 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, номер запису про інше речове право: 40217925, з одночасним припиненням речового права;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", , земельною ділянкою кадастровий номер :50:163:0027, площею 1,3912 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09, номер запису про інше речове право: 40217985, з одночасним припиненням речового права.

В обґрунтування підстав позову вказано про незаконну передачу за оспорюваним рішенням відповідачеві 2 права постійного користування земельними ділянками, на яких розташовані придбані ДП "Завод залізобетонних виробів" за договором купівлі-продажу об`єкти нерухомого майна, з тих підстав, що згідно норм Земельного кодексу України ДП "Завод залізобетонних виробів" не відноситься до переліку суб`єктів, які можуть бути набувачами права постійного користування землею.

Щодо порушення інтересів держави зазначено про необхідність відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - надання земельних ділянок комунальної власності у постійне користування, а також захист суспільних інтересів

Ухвалою господарського суду від 24.08.2022 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/1099/22 за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідачами позовні вимоги заперечено повністю, про що до справи надано відзиви на позов.

Згідно заперечень, відповідачі посилаються на положення ст. 120 Земельного кодексу України і ст. 377 Цивільного кодексу України та вказують, що вказаними нормами у редакції, чинній на момент набуття ДП "Завод залізобетонних виробів" права власності на нерухоме майно, передбачався перехід права користування земельною ділянкою, на якій розташовано нерухоме майно, до нового власника в обсязі прав попереднього власника об`єкта нерухомого майна. Щодо доводів Прокурора про припинення права постійного користування земельною ділянкою у попереднього власника нерухомого майна - зазначено, що в даному випадку мало місце автоматичне припинення такого права на підставі норми закону внаслідок відчуження об`єкта нерухомого майна. Наголошено, що ДП "Завод залізобетонних виробів" являється єдиною особою, у користуванні якого може знаходиться земельна ділянка, оскільки є власником об`єктів нерухомого майна, розташованих на відповідних земельних ділянках. Вказано про не доведення підстав для примусового припинення постійного користування згідно ст. 143 Земельного кодексу України.

Відповідачами також зазначено про відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави у даній справі так як земельна ділянка не вибула з комунальної власності, а позбавлення права користування земельною ділянкою особи, лише якій може належати таке право та якою сплачується земельний податок, призведене до завдання збитків територіальній громаді. Окрім того, не надано доказів встановлення порушень і винесення приписів про їх усунення зі сторони відповідних інспекторів.

У відповіді на відзив Прокурором з приводу заперечень відповідачів викладено наступне: Прокурором не оспорюється право ДП "Завод залізобетонних виробів" оформити на себе право користування земельними ділянками, на яких розташовані придбані будівлі і споруди, та лише оспорюється вид оформленого правового титулу - право постійного користування, оскільки відповідач 2 не належить до переліку суб`єктів, що визначені ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України; в даному випадку за опорюваним рішенням відповідачем 2 набуто право, що не є тотожним переходу права; вимоги про скасування державної реєстрації права постійного користування за ДП "Завод залізобетонних виробів" з одночасним припиненням цього речового парва є похідними вимогами від вимоги про визнання недійсним рішення, а тому положення ст. 143 Земельного кодексу України не застосовуються; підстави представництва Прокурором інтересів держави у даній справі наведено у позовній заяві та підтверджено судом при відкритті провадження у справі.

Згідно заперечень на відповідь на відзив з приводу аргументів Прокурора вказано на те, що перехід права охоплює всі можливі форми, зокрема, набуття права на земельні ділянки, тоді як Прокурором не доведено підстав для примусового припинення законного права відповідача 2 на земельні ділянки.

27.09.2022 розпочато підготовче засідання, в якому оголошено перерву до 25.10.2022.

В підготовчому засіданні 25.10.2022 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2022.

23.11.2022 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 19.12.2022.

19.12.2022 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні Прокурором позовні вимоги підтримано повністю, представниками відповідачів заперечено проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування.

04.08.2004 проведено державну реєстрацію юридичної особи ДП "Завод залізобетонних виробів", створеної згідно протоколу від 11.06.2004 і наказу № 126-А від 15.07.2004 Закритого акціонерного товариства "Об`єднання Дніпроенергобудпром" (том ІІ а.с. 17-25,32).

Щодо вказаного підприємства затверджено та зареєстровано статут, у тому числі, у змінених редакціях (том ІІ а.с. 70-102).

Протоколом позачергових загальних зборів Закритого акціонерного товариства "Об`єднання Дніпроенергобудпром" № 24 від 23.12.2010 затверджено статут Товариства з додатковою відповідальністю "Об`єднання Дніпроенергобудпром", як правонаступника ЗАТ "Об`єднання Дніпроенергобудпром", що утворений шляхом реорганізації (перетворення) ЗАТ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" (том ІІ а.с. 45-50, 103-108).

28.02.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю "Об`єднання Дніпроенергобудпром" (Продавець) та ДП "Завод залізобетонних виробів" (Покупець) укладено два договори купівлі-продажу, які нотаріально посвідчені, відповідно до яких ДП "Завод залізобетонних виробів" придбано у власність нерухоме майно - комплекс будівель та споруд, які розташовано у м. Світловодськ по вул. Героїв Чорнобиля, 29 і 32 (том ІІ а.с. 5-9, 68-69).

28.02.2017 до вказаних договорів між його сторонами складено акти прийому-передачі нерухомого майна (том ІІ а.с. 27-31).

Право власності на нерухоме майно зареєстровано за ДП "Завод залізобетонних виробів" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (том І а.с. 30-44, 49-58).

За змістом договорів зазначено, що земельна ділянка, на яких розташовано нерухоме майно, перебуває на праві постійного користування згідно Державного акта про право постійного користування, виданого 15.06.1993 виконавчим комітетом Світловодської міської ради загальною площею 14,5666 га та згідно Державного акта, виданого 15.12.2011 Власівською селищною радою загальною площею 2433,4 кв.м кадастровий номер :50:163:0027.

Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Комсомольська, 29 площею 14,9657 га видано Закритому акціонерному товариству "Об`єднання Дніпроенергобудпром" (том І а.с. 85-89).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2009 у справі №14/291 за позовом Закритого акціонерного товариства "Об`єднання Дніпроенергобудпром" до Світловодської міської ради та до ДП "Завод залізобетонних виробів" визнано за Закритим акціонерним товариством "Об`єднання Дніпроенергобудпром" право постійного користування на земельну ділянку по вул. Комсомольська, 29 площею 14,9657 га (том ІІ а.с. 42-44).

Рішенням шостої сесії Світловодської міської ради сьомого скликання № 79 від 14.01.2016, яке вступило в силу 04.02.2016, вулицю Комсомольську перейменовано на вулицю Героїв Чорнобиля.

За заявою ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" уповноваженими суб`єктами розроблено технічну документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (том І а.с. 80-222).

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 380 від 10.05.2016 присвоєно поштову адресу земельній ділянці з кадастровим номером :50:163:0027 (том І а.с. 90).

Земельні ділянки за кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027 зареєстровано у Державному земельному кадастрі (том І а.с. 64-67, 76-79, том ІІ а.с. 51-52, 109-112).

Рішенням Світловодської міської ради №1298 від 02.07.2017 на підставі заяви ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" припинено право постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027 по вул. Героїв Чорнобиля, 29 та вул. Героїв Чорнобиля, 32 м. Світловодськ ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" (том ІІ а.с. 10, 11). Земельні ділянки вилучено з постійного користування ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" та віднесено їх до земель запасу Світловодської міської ради.

25.02.2022 ДП "Завод залізобетонних виробів" звернулось до Світловодської міської ради із заявою про розгляд питання передачі в постійне користування земельних ділянок кадастрові номери :50:040:0061, :50:163:0027 (том ІІ а.с. 16).

Рішенням Світловодської міської ради № 2008 від 02.06.2020 відмовлено ДП "Завод залізобетонних виробів" у передачі в постійне користування земельних ділянок за кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027 (том ІІ а.с. 14-15).

28.12.2020 ДП "Завод залізобетонних виробів" звернулось до Світловодської міської ради із заявою про надання в постійне користування земельних ділянок, у тому числі за кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027, в порядку переходу права користування згідно ст. 120 Земельного кодексу України для обслуговування відповідного нерухомого майна та про скасування рішення міської ради № № 2006, 2007, 2008 від 02.06.2020 (том ІІ а.с. 1-4, 55-58).

Рішенням Світловодської міської ради № 121 від 20.01.2021 скасовано рішення Світловодської міської ради № 2008 від 02.06.2020 та передано ДП "Завод залізобетонних виробів" у постійне користування земельні ділянки кадастрові номери :50:040:0061, :50:163:0027, у зв`язку з переходом права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на вказаних земельних ділянках (том ІІ а.с. 53-54).

На підставі вказаного рішення право постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027 зареєстровано за ДП "Завод залізобетонних виробів" 21.01.2021 (номери записів про інше речове право 40217925, 40217985), про що свідчать надані до справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том І а.с. 26-29, 45-48).

Згідно вказаної Інформації щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027 також зареєстровано право комунальної власності (реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 109, 09) та наявні відомості про реєстрацію права постійного користування за попереднім землекористувачем ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" і про припинення вказаного права на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 1298 від 02.07.2017.

Норми права, застосовані судом, та мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Згідно з нормами ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб

Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташованій на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються положеннями ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення договорів купівлі-продажу від 28.02.2017), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Статтею 377 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення договорів купівлі-продажу від 28.02.2017) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Як встановлено матеріалами справи, ДП "Завод залізобетонних виробів" набуто за договорами купівлі-продажу від 28.07.2017 право власності на нерухоме майно - комплекс будівель та споруд за адресою: м. Світловодськ, вул. Героїв Чорнобиля, 29 і 32.

Придбане у власність відповідачем 2 нерухоме майно розташовано на земельних ділянках за кадастровими номерами :50:040:0061, :50:163:0027, які перебувають у комунальній власності Світловодської міської ради та які знаходились на праві постійного користування у продавця майна - ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром".

Обставини перебування земельних ділянок на праві постійного користування продавця нерухомого майна не заперечуються учасниками справи та підтверджується матеріалами справи, а також наступним.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

За наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право постійного користування на земельні ділянки кадастрові номери :50:040:0061, :50:163:0027 було зареєстровано за ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" та згідно рішення Світловодської міської ради № 1298 від 02.07.2017 припинено.

Однак, суд враховує, що згідно з п. е) ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Тобто, у наведеному випадку припинення права користування частиною земельної ділянки відбувається автоматично, в силу прямої норми закону і не потребує прийняття будь-якого рішення.

Отже, із дня набуття права власності на об`єкти нерухомого майна ДП "Завод залізобетонних виробів", як власник такого майна стало фактичним користувачем земельних ділянок, на яких розташовані ці об`єкти, та набуло право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельними ділянками на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача власника об`єкта нерухомості.

Відповідні земельні ділянки перебували на праві постійного користування у продавця майна ТДВ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" і таке право було чинним на момент відчуження нерухомого майна.

Поряд з цим, положення ст. 92 Земельного кодексу України обмежують коло осіб, що можуть бути постійними користувачами земельних ділянок.

За наведеною нормою (у редакції на дату укладення договорів купівлі-продажу від 28.02.2017) права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

На момент прийняття Світловодською міською радою оспорюваного рішення № 121 від 20.01.2021, вказаний перелік суб`єктів доповнено пунктом е) - оператор газотранспортної системи та оператор системи передачі.

Наведений перелік є вичерпним.

Таким чином, відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України ДП "Завод залізобетонних виробів" не може набувати право постійного користування земельною ділянкою державної чи комунальної форми власності.

За вказаних обставин суд погоджується з доводами Прокурора, що набуття ДП "Завод залізобетонних виробів" права приватної власності на комплекс будівель та споруд створило правові підстави переходу до нього права на земельні ділянки відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, однак, на іншому правовому титулі, відмінному від постійного користування, що визначається за згодою сторін.

На підтвердження правомірності такої позиції слід зазначити, що з метою усунення прогалин та удосконалення окремих норм земельного законодавства, які регулюють перехід прав користування земельною ділянкою, Верховною Радою України 02.02.2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості)" (набрав чинності 28.10.2021) та 08.09.2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено" (набрав чинності 10.12.2021). Цими законами уніфіковано вказані правила для всіх правових титулів користування земельною ділянкою у випадку переходу права користування земельною ділянкою (сервітут, суперфіцій, емфітевзис (сільськогосподарські будівлі), постійне користування тощо) у разі набуття права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду шляхом внесення змін до статті 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 13 ст. 120 Земельного кодексу Україні (у діючій редакції) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду.

Особливості переходу прав на земельну ділянку, що використовується на праві постійного користування обумовлені тим, що не всі особи мають право набувати земельні ділянку на вказаному правовому титулі, тому у разі зміни власника об`єкта нерухомості земельна ділянка переходить на іншому правовому титулі, що визначається за згодою сторін (з пояснювальної записки до проєкту Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості)".

Таким чином, рішення Світловодської міської ради № 121 від 20.01.2021 "Про передачу в постійне користування земельних ділянок за адресами: вул. Героїв Чорнобиля, 29 та вул. Героїв Чорнобиля, 32, м. Світловодськ, ДП "Завод залізобетонних виробів"" прийнято всупереч вимогам земельного законодавства, зокрема ст. 92 Земельного кодексу України.

Заперечення відповідачів щодо вказаного висновку спростовуються наведеним вище.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності до викладеного, судом встановлено наявність підстав для визнання недійсним рішення Світловодської міської ради № 121 від 20.01.2021.

За наявними матеріалами справи підтверджено реєстрацію права постійного користування ДП "Завод залізобетонних виробів" на земельні ділянки кадастрові номери :50:040:0061, :50:163:0027 на підставі рішення Світловодської міської ради № 121 від 20.01.2021 (номери запису 40217925, 40217985).

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі, зокрема, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Отже, за наведеним Законом передбачено можливість скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що є підставою для припинення відповідного речового права. Наведене є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки державна реєстрація права є моментом виникнення права на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України.

Вказана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення, на підставі якого проведено реєстрацію прав, та не є вимогою про припинення права постійного користування в порядку ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України.

Щодо підстав представництва Прокурором.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII, застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункти 50, 51 указаної постанови).

У Рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», Конституційний Суд України у процесі дослідження встановив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, Прокурор обґрунтував необхідність захисту інтересів держави тим, що правовідносини, пов`язані з наданням у користування земель комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого юридична особа приватного права набула право постійного користування земельними ділянками, такому інтересу не відповідає. Зазначено, що воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та безпосереднім інтересам територіальної громади. Вказано, що звернення Прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення насамперед суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - надання спірних земельних ділянок комунальної власності у постійне користування, а також: захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу - національного багатства України.

Щодо відсутності органа повідомлено, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, захищати законні інтереси держави та територіальної громади у спірних правовідносинах є Світловодська міська рада. Водночас саме від цього органу місцевого самоврядування виходить правопорушення, наслідком чого є недійсність його рішення, та до Світловодської міської ради звернуто одну із вимог, тому має місце співпадіння позивача й відповідача в одній особі, а відтак прокурор самостійно звертається до суду за захистом інтересів держави.

Суд погоджується з наведеним обґрунтуванням та вважає доведеним необхідність захисту інтересів держави у даній справі, що полягає в необхідності захисту Світловодської міської територіальної громади, яка відповідно до ст. 13 Конституції України є власником землі та інших природних ресурсів, адже розпорядження земельними ділянками з порушенням законодавчо визначеного порядку призводить до незаконного користування відповідними землями та обмежує правомочності власника такої земельної ділянки, якою є територіальна громада.

За приписами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Матеріалами справи встановлено, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю. За статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень Сітловодської міської ради у земельних відносинах належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, тобто здійснення функцій у відносинах з надання земельної ділянки у користування.

У рішенні «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (пункт 71) ЄСПЛ зазначав про принцип «належного урядування», який, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само).

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункти 33 та 34) щодо позовних вимог прокурора в частині визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово констатувала, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можна оспорювати з погляду його законності, а вимогу про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядати за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оскарження речового права (права власності), що виникло у фізичної особи внаслідок реалізації відповідного рішення ради. Тобто якщо на підставі рішення органу місцевого самоврядування фізична особа набула речове право на земельну ділянку, вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пунктах 25-28 постанови від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).

У справі, що розглядається, Прокурором подано позов для усунення порушень, допущених самим органом місцевого самоврядування при наданні земельної ділянки в користування, тобто при здійсненні його власних функцій у земельних відносинах, правильно вказавши, що у спорі про оскарження рішення Світловодська міська рада має бути відповідачем. Водночас інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній.

Суд відхиляє посилання відповідачів на те, що припинення ДП "Завод залізобетонних виробів" права постійного користування призведе до завдання збитків Світловодській територіальній громаді.

Як вже зазначено, ДП "Завод залізобетонних виробів" як власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Зазначене право визнається, у тому числі Прокурором у даній справі, який звертає увагу на наявність у відповідача 2 права на земельні ділянки, однак на іншому правовому титулі, відмінному від права постійного користування.

В ст. 206 Земельного кодексу України закріплений принцип платного користування, згідно з яким використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

При цьому, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Отже, ДП "Завод залізобетонних виробів", як фактичний користувач земельними ділянками, зобов`язаний здійснювати за них плату, незалежно від моменту оформлення прав на землю, а вже розмір такої плати буде визначатись в залежності від виду права, яке відповідач 2 може набути у відповідності до норм земельного законодавства.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 та численних постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, Верховний Суд зазначив, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

В свою чергу, незаконне оформлення за відповідачем правової підстави користування земельними ділянками негативно впливає на поповнення місцевого бюджету у вигляді плати за землю, розмір яких має відповідати саме законному виду праву користування.

Стосовно тверджень відповідачів про те, що до суду з позовом має звертатись орган державного контролю за використанням та охороною земель або орган державного контролю за охороною навколишнього природного середовища, яким прокуратура не являється, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 1 червня 2021 року у справі №925/929/19 року зробила висновок про те, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Однак позов у справі № 912/1099/22 подано в межах спору про право користування земельними ділянками, у якому Світловодська міська територіальна громада є учасником відносин та стороною спору. Територіальна громада здійснює свої цивільні права та обов`язки через орган місцевого самоврядування в межах його компетенції, встановленої законом - Світловодську міську раду, замість якої й діє Прокурор, а не в межах відносин, зазначених у статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора у даній справі та наявність підстав для їх задоволення повністю відносно відповідача 1 - Світловодської міської ради за вимогою про визнання недійсним рішення №121 від 20.01.2021 та за вимогами до відповідача 2 - ДП "Завод залізобетонних виробів" про скасування державної реєстрації права.

Про вказаний розподіл позовних вимог відносно відповідачів зазначено Прокурором в судовому засіданні та вказане відповідає пред`явленим вимогам.

Судові витрати.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Світловодську міську раду за вимогою про визнання недійсним рішення та на ДП "Завод залізобетонних виробів" за вимогами про скасування державної реєстрації права.

Інших судових витрат Прокурор та відповідачі не заявляють.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 20.01.2021 №121 "Про передачу в постійне користування земельних ділянок за адресами: вул. Героїв Чорнобиля, 29 та вул. Героїв Чорнобиля, 32, м. Світловодськ, дочірньому підприємству "Завод залізобетонних виробів" товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром"".

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", код ЄДРІІОУ 05784779, земельною ділянкою кадастровий номер :50:040:0061, площею 14,3659 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, номер запису про інше речове право: 40217925, з одночасним припиненням речового права.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", , земельною ділянкою кадастровий номер :50:163:0027, площею 1,3912 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09, номер запису про інше речове право: 40217985, з одночасним припиненням речового права.

Стягнути з Світловодської міської ради Кіровоградської області (вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27501, ідентифікаційний код 35825788) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (, банк - Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА0004600, код класифікації видатків бюджету -2800) судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром" (вул. Комсомольська, 29, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27500, ідентифікаційний код 05784779) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (, банк - Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА0004600, код класифікації видатків бюджету -2800) судовий збір в сумі 4 962,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Кіровоградській обласній прокуратурі на офіційну електронну адресу через систему "Електронний суд"; Світловодській міській раді Кіровоградської області (, ); Дочірньому підприємству "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром" ().

Повне рішення складено 27.12.2022.

Суддя В.В.Тимошевська