ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. Справа №914/2539/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Галтекс Брухт б/н від 16.06.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/1350/22 від 17.06.2022)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 (суддя Фартушок Т.Б.)

у справі № 914/2539/21

за позовом: Керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави

до відповідача-1: Львівської міської ради, м. Львів

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Галтекс Брухт (надалі ТзОВ Галтекс Брухт), м.Львів

відповідача-3: Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Автомеханік, м.Львів

відповідача-4: Рясне-Руської сільської ради, Львівська область, Яворівський район, с. Рясне-Руське

про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації прав та припинення права

ціна позову: 7773202,40грн.

за участю учасників справи:

від позивача: Місінська М.А.- прокурор

від відповідачів 1,2,3,4: не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

Керівник Франківської окружної прокуратури м. Львова звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області в інтересах держави до Львівської міської ради, ТзОВ «Галтекс Брухт», ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Автомеханік», Рясне-Руської сільської ради про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації прав та припинення права; ціна позову: 7 773 202,40грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка частково знаходиться в межах заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща» та відноситься за категорією до земель природно-заповідного фонду, а тому у відповідності до вимог чинного законодавства не могла бути передана у приватну власність. Також, як підставою заявленого позову прокурор зазначає, що передача Рясне-Руською сільською радою земельної ділянки площею 2,7472 га з кадастровим номером :06:012:0013 ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Автомеханік», членами якого є три особи, суперечить меті створення кооперативу та порядку його діяльності. Окрім того, прокурор покликається на порушення вимог містобудівної документації, а саме вимог ст. 41 Земельного кодексу України щодо надання земельної ділянки юридичній особі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №914/2539/21 прийнято заяву керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №971/22 про зміну підстав позову, ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням цієї заяви, задоволено клопотання керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22 про поновлення пропущеного строку для подання доказів, поновлено керівнику Франківської окружної прокуратури м. Львова строк для подання доказів, які долучені до цих клопотань та долучено ці докази до матеріалів справи, задоволено клопотання ТзОВ «Галтекс Брухт» та ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Автомеханік» про зупинення провадження у справі від 02.02.2022 за вх. №396/22, зупинено провадження у справі №914/2539/21 до набрання законної сили судовими рішеннями у справі №380/23540/21, яка розглядається Львівським окружним адміністративним судом.

Задовольняючи заяву керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №971/22 про зміну підстав позову, суд виходив з того, що прокурором наведено обставини, з якими процесуальний закон пов`язує зміну підстав позову. Мотивуючи оскаржувану ухвалу від 31.05.2022 у частині задоволення клопотань прокурора від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22 про поновлення пропущеного строку для подання доказів, суд керувався тим, що прокурор об`єктивно не міг подати ці докази разом з поданням позову в даній справі, а тому дійшов висновку про необхідність долучення до матеріалів справи доказів, які були додані до клопотань прокурора від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22.

Враховуючи те, що в межах адміністративної справи № 380/23540/21 оспорюється рішення Львівської обласної ради від 29.10.2019 за № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща», яке вказано прокурором в якості підстав позову в межах даної господарської справи за №914/2539/21, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, для зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі №380/23540/21, яка розглядається Львівським окружним адміністративним судом, оскільки існує об?єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «Галтекс Брухт» звернулись до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 у справі № 914/2539/21 в частині прийняття до розгляду заяви керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №971/22 про зміну підстав позову та в частині задоволення клопотань керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22 про поновлення пропущеного строку для подання доказів, долучення до матеріалів справи доказів, які додані до клопотань від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22, прийнявши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вищезазначених заяв та клопотань.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, що зміст заяви керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від 31.03.2022 за вх. №971/22 зводиться не до зміни підстав позову, як це передбачено ч. 3 ст. 46 ГПК України, а до доповнення новими обставинами існуючих фактичних підстав первинного пред`явленого позову, що не передбачено чинним процесуальним законом, а тому дійшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення цього клопотання. Суд першої інстанції долучив до матеріалів справи докази, які додані до клопотань від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22 без дотримання вимог ч. 4 ст. 80 ГПК України, оскільки пред`являючи позов, прокурор письмово не повідомив суд про неможливість подання цих доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин, а тому такі докази не мали враховуватись судом у силу ч. 8 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2022 справу №914/2539/21 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною ТзОВ Галтекс Брухт на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.05.2022, розгляд справи №914/2539/21 призначено на 23.08.2022.

23.08.2022 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ТзОВ Галтекс Брухт на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №914/2539/21 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кордюк Г.Т. у відпустці.

Ухвалою суду від 19.09.2022 розгляд справи № 914/2539/21 призначено на 18.10.2022.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кордюк Г.Т. справу № 914/2539/21 розподілено до розгляду судді Матущаку О.І., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді Матущак О.І. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою суду від 18.10.2022 розгляд апеляційної скарги ТзОВ Галтекс Брухт було відкладено на 23.11.2022.

23.11.2022 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ТзОВ Галтекс Брухт на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №914/2539/21 не відбулось у зв`язку перебуванням у відпустці судді Плотніцького Б.Д.

Ухвалою суду від 28.11.2022 розгляд справи № 914/2539/21 призначено на 20.12.2022.

20.12.2022 ТзОВ Галтекс Брухт подало клопотання, у якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку колегія суддів вважає, що відповідач-2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для такого розгляду і без участі представника ТзОВ Галтекс Брухт.

З огляду на викладене, а також на обмеженість процесуальних строків для розгляду спору, суд відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі представника ТзОВ Галтекс Брухт, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Львівська обласна прокуратура подала клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування останнього, прокурор посилається на те, що ст.255 ГПК України визначено перелік ухвал, що оскаржуються окремо від рішення суду. У вказаний перелік не входить ухвала про прийняття до розгляду заяви про зміну підстав позову, про задоволення клопотань про поновлення пропущеного строку для подання доказів, долучення до матеріалів справи доказів.

Що стосується апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 31.05.2022, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 254 ГПК України передбачено, що ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Буквальне тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена лише в тих випадках, коли ГПК України містить норму, якою це дозволено.

Конституційний Суд України, розглядаючи положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, дійшов до висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження (абзац 2 п.п 3.2. рішення Конституційного Суду України від 27.01.2010 за №3-рп/2010).

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 (провадження №12-127гс18)

З системного аналізу ГПК України вбачається, що пряма заборона на оскарження судових рішень (в розумінні ч. 1 ст. 232 ГПК України) міститься лише в двох процесуальних нормах, а саме ч. 3 ст. 154 ГПК України, яка стосується заборони оскарження судового наказу в апеляційному порядку, та ч. 2 ст. 189 ГПК України за змістом якої ухвала про припинення врегулювання спору за участю судді оскарженню не підлягає.

Отже, решта судових рішень, які, виходячи з ч. 1 ст. 232 ГПК України, передбачені процесуальним законом, зокрема ухвал, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, проте їх оскарження разом з рішенням суду або окремо від рішення суду, залежить від того, чи включена відповідна ухвала до переліку, який визначений ч. 1 ст. 255 ГПК України.

При цьому, апеляційний господарський суд відзначає, що ГПК України розмежовує можливість апеляційного оскарження ухвал разом чи окремо від рішення суду, виходячи з обсягу всіх процесуально допустимих ухвал (тобто таких, постановлення або ухвалення яких передбачені ГПК України).

Частиною 2 ст. 232 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що суд постановляє ухвали тільки у випадках, передбачених ГПК України.

Тобто, постановлення ухвал, які не передбачені процесуальним законом - не допускається.

Зазначений висновок узгоджується й із конституційною нормою прямої дії, а саме ст. 19 Конституції України, за змістом якої суди діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Окрім того, ст. 1 ГПК України передбачено, що призначення Господарського процесуального кодексу України зводиться до визначення юрисдикції та повноваження господарських судів, встановлення порядку здійснення судочинства у господарських судах.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що ГПК України не містить заборон щодо апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвал, постановлення або ухвалення яких процесуальним кодексом не передбачено.

У зв`язку з цим, процесуальні норми, які регламентують можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвал, що передбачені ГПК України, не можуть застосовуватись до ухвал, постановлення або ухвалення яких не передбачено процесуальним кодексом.

Тобто, до дій, вчинення яких не допускається ст.19 Конституції України - не можуть поширюватись положення ГПК України.

Враховуючи, що відповідач-2 в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала, яка оскаржується за своєю правовою природою являється ухвалою про прийняття заяви про доповнення існуючих підстав позову новими, що не передбачено чинним ГПК України, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід розглянути.

Відтак, з огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції відмовляє прокурору в задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу прокурор, заперечуючи доводи апелянта зазначає, що зміна підстав позову може здійснюватися у формі доповнення його новими фактами, заміни одних фактів іншими, виключення фактів, що не мають значення для справи. Прокурором у заяві про зміну (доповнення) підстав позову здійснено, зокрема, посилання на ст. ст. 17, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації». Оскільки спірна земельна ділянка передана для будівництва гаражів, а відтак, для містобудівних потреб, передача останньої не могла відбутись за відсутності плану зонування або детального плану території, що вкотре доводить незаконність спірного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки апелянту. Відтак, на підставі ч. 7 ст. 80 ГПК України, з метою підтвердження викладеного у заяві про зміну (доповнення) підстав позову, прокурором подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи листа ДП ДІПМ «Містопроект» від 23.02.2022 за №91/12-1 з додатками, який прокуратурою отриманий 23.03.2022. Прокурором 13.04.2022 за №14.51/04-16-181вих-22 подано до суду письмові пояснення щодо обґрунтування клопотання про долучення доказів та поновлення строку з клопотанням. Зокрема, прокурором надано додаткові пояснення щодо дати отримання та причин надіслання згаданого висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0000198 до суду 31.03.2022. Прокурором неодноразово під час проведення підготовчих засідань в усній формі наголошувалось про те, що у випадку отримання вище згаданої експертизи, така буде подана до суду. Окрім цього, спростовуючи твердження представника відповідача щодо не зазначення про факт такої експертизи у позовній заяві чи інших документах поданих прокурором до суду, зазначає, що точні терміни виконання експертизи і тривалість підготовчого провадження у справі не були достеменно відомі прокурору. 19.10.2022 процесуальним прокурором у справі задоволено клопотання експерта від 16.09.2021 щодо погодження строків виконання експертизи понад 90 днів.

Відповідач-1, 3,4 участі уповноважених представників в жодному судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення прокурора, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарський суду Львівської області ухвалою від 13.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив підготовче засідання призначити на 12.10.2021; визнати явку повноважних представників учасників справи в судове засідання обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників учасників справи.

Порядок та хід розгляду справи відображено в ухвалах Господарського суду Львівської області у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.04.2022 у цій справі суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 17.05.2022; явка повноважних представників учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

У судовому засіданні 17.05.2022 судом було оголошено перерву до 31.05.2022, про що прокурор та представники учасників справи повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

31.03.2022 прокурором подано до суду заяву за вх. №971/22 від 31.03.2022 вих. №14.51/04-16-1599вих22 про зміну підстав позову, у якій, окрім існуючих підстав первинно пред?явленого позову покликається на відсутність містобудівної документації, якою було б встановлено можливість передачі земельної ділянки для будівництва гаражів.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 22.07.2021 у справі №910/18389/20.

Як вбачається з позовної заяви, предмет позову становить вимога про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації прав та припинення права.

Під час розгляду позову, до закінчення судом підготовчого провадження у справі, прокурор подав заяву про зміну підстав позову.

Дослідивши вказану заяву, суд апеляційної інстанції встановив, що прокурором у заяві про зміну (доповнення) підстав позову здійснено, зокрема, посилання на ст. ст. 17, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» та подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів для приєднання до матеріалів справи листа ДП ДІПМ «Містопроект» від 23.02.2022 за №91/12-1 з додатками, який прокуратурою отриманий 23.03.2022. На думку прокурора такі докази необхідні для підтвердження незаконності спірного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки апелянту. Прокурором також надано додаткові пояснення щодо дати отримання та причин надіслання висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0000198 до суду 31.03.2022.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що подана прокурором 31.03.2022 за вх. №971/22 заява від 31.03.2022 вих. №14.51/04-16-1599вих22 про зміну підстав позову за своєю правовою природою є заявою про зміну підстав позову.

Окрім того, вказана заява подана у підготовчому засіданні, з додержанням вимог процесуального закону, в відтак, остання підлягає до задоволення.

З приводу оскарження ухвали суду в частині задоволення клопотань про поновлення пропущеного строку для подання доказів, долучення до матеріалів справи доказів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК України).

Відповідно до ч.5 ст.80 ГПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно ч.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Приписами ч.ч.1,2 ст.119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно ч.3 ст.119 ГПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання про поновлення або про продовження процесуального строку розглядається судом в кожному випадку індивідуально. Поновлення або про продовження процесуального строку є правом суду.

Дослідивши матеріали справ, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурором обґрунтовано доведено неможливість подання доказів разом з поданням позову в даній справі.

Відтак, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність долучення до матеріалів справи доказів, які були долучені до клопотань прокурора від 31.03.2022 за вх. №7032/22 та від 14.04.2022 за вх. №7917/22.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) та у справі Трофимчук проти України (Рішення ЄСПЛ від 28.10.2010), в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а ухвала прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №914/2539/21 без змін.

Оскільки апеляційна скарга до задоволення не підлягає, тому понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 255, 269, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Галтекс Брухт залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №914/2539/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/2539/21 повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса сторінки суду https://wag.court.gov.ua/sud4870/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Плотніцький Б.Д.