ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1097/22

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна"

08162, Київська область, Києво-Святошинський район, селище міського типу Чабани, вулиця Машинобудівників, будинок 1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат Агро"

08014, Київська область, Бучанський район, село Липівка, вулиця Шевченка, будинок 48,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Мостовий О.В., дані КЕП ЕЦП користувача , ордер №1033913 від 15.06.2022;

відповідача: Комарова А.О., дані КЕП ЕЦП користувача , свідоцтво серії ЗП №001295 від 30.05.2017,

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №960/22 від 13.07.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат Агро" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №TMU-061T-21 від 11.02.2021.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.07.2022 судом прийнято позовну заяву (вх. №960/22 від 13.07.2022) до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду на 16.08.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №9673/22 від 15.08.2022), в якій також заявлене клопотання про продовження процесуальних строків на подання відзиву.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №10192/22 від 11.08.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №10470/22 від 15.08.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.08.2022 клопотання позивача про проведення судового засідання у справі №911/1097/22 в режимі відеоконференцій з використанням власних технічних засобів (вх. №10192/22 від 11.08.2022) задоволено.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.08.2022 підготовче засідання відкладено на 15.09.2022 та ухвалено провести судове засідання, що призначене на 15.09.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №911/1097/22 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх. №10877/22 від 22.08.2022), у зв`язку із тим, що аналогічне клопотання позивача вже задоволено повторне клопотання залишене без розгляду.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №911/1097/22 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх. №11134/22 від 25.08.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.08.2022 клопотання відповідача про проведення судового засідання у справі №911/1097/22 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх. №11134/22 від 25.08.2022) задоволено.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №11779/22 від 05.09.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2022 підготовче засідання відкладено на 13.10.2022.

Перед судовим засіданням через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (вх. №14302/22 від 13.10.2022) про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2022 закрито підготовче провадження у справі №911/1097/22 призначено справу до розгляду по суті на 17.11.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. №15713/22 від 07.11.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. №16373/22 від 16.11.2022).

У судове засідання 17.11.2022 ніхто не з`явився, про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені.

Суд переглянув клопотання позивача та відповідача про проведення судового засідання у справі №911/1097/22 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх. №11134/22 від 25.08.2022 та вх. №10877/22 від 22.08.2022).

Відповідно до частин 1-5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У зв`язку із тим, що клопотання позивача та відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи наявність у Господарського суду Київської області технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про задоволення вказаних клопотань.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у судовому засіданні до 15.12.2022 о 14:20, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; повідомлення здійснюється шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому Господарського процесуального кодексу України для вручення судових рішень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2022 сторін повідомлено про судове засідання.

У судовому засіданні 15.12.2022 взяли участь представники обох сторін в режимі відеоконференції.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.12.2022, за участю представників сторін, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" (далі позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат Агро" (далі відповідач, покупець) 11.02.2021 укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № TMU-061T-21 (далі договір).

Відповідно до умов договору продавець постачає сільськогосподарську техніку, а саме: дисковий лущильник BEDNAR SWIFTERDISC XO6000F, новий, 2018 року випуску та зернову жниварку Case IH 3020, 25 футів (7,62 м), новий, 2020 року випуску (далі товар).

Пунктом 1.3. договору визначено, що товар постачається за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, протягом трьох робочих днів, за умови 30% оплати вартості.

Відповідно до пункту 2.2. договору сторони визначили, що на момент підписання загальна вартість товару становить 1386726,60 гривні. Грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 41000,00 євро, який визначено по курсу продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на день, що передує дню підписання договору.

У пункті 2.3. договору сторони встановили, що протягом дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у гривнях у такому порядку:

- пункт 2.3.1. платіж у розмірі 416017,98 гривень (грошовий еквівалент 12300 євро) здійснюється покупцем до 24.04.2021;

- пункт 2.3.2. платіж у розмірі 970708,62 гривень (грошовий еквівалент 28700 євро) здійснюється покупцем до 16.08.2021.

Відповідно до пункту 2.4. договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату за договором на підставі рахунків продавця, які ним виписані з урахуванням пункту 2.3. договору таким чином, що сума у гривнях, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань за пунктом 2.3. договору, визначається шляхом множення зазначеного в цьому пункті грошового еквівалента в іноземній валюті на відповідний курс продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів в день, який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем, при цьому, підписання додаткових угод та надсилання повідомлень покупцю не вимагається.

Відповідно до пункту 2.3.1. договору відповідач 23.04.2021 здійснив часткову оплату у розмірі 413174,22 гривень (грошовий еквівалент 12300 євро). Згідно з актом приймання-передачі техніки №1 від 23.04.2021 позивач у належний строк передав, а відповідач, без зауважень до стану, прийняв товар.

Платіж у розмірі 970708,62 гривень (грошовий еквівалент 28700 євро) відповідно до пункту 2.3.2. договору відповідач, на час звернення позивача з позовом до суду - не сплатив. Факт несплати даного платежу відповідач під час розгляду справи не заперечував.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що здійснив поставку товару відповідачу у строк, що визначений пунктом 1.3. договору. На підтвердження даного факту, позивачем долучений до матеріалів справи акт приймання-передачі техніки №1 від 23.04.2021. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Позивач, при цьому, наголошує, що відповідач свої зобов`язання виконав лише частково, здійснивши 23.04.2021 платіж у розмірі 413174,22 гривень (грошовий еквівалент 12300 євро), з урахуванням доводів заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якими позивач погодився з аргументами відповідача та врахував платіж відповідача від 26.02.2021 у розмірі 100000,00 гривень (грошовий еквівалент 2928,01 євро) у виконання відповідачем грошових зобов`язань за іншим договором (від 27.01.2021 №TMU-0033T-21).

Посилаючись на пункт 2.4. договору, станом на 08.07.2022, позивач визначає розмір простроченого платежу у прив`язці до еквіваленту в євро. Позивач зазначає, що згідно з пунктом 12 постанови правління Національного Банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» призупинено роботу валютного ринку України. Розрахунок основної суми заборгованості позивач проводив згідно з курсом 33,3972 за 1 євро, що діяв станом на 24.02.2022. Сума заборгованості згідно із позовною заявою від 08.07.2022 становить 860712,30 гривень (грошовий еквівалент 25771,99 євро).

Пунктом 7.1. договору визначено: "У випадку прострочення термінів оплати, встановлених умовами цього договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0.5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме на період нарахування пені). Пеня нараховується за весь період прострочення аж до моменту фактичної оплати всієї суми заборгованості. Період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком".

Пунктом 7.2. договору визначено: «Керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України сторони домовились, що у разі прострочення термінів оплати, встановлених умовами цього договору покупець сплачує продавцю 19% річних від простроченої суми та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.».

На підставі вищезазначених пунктів договору позивач нарахував 143134,05 грн. пені та 138445,09 грн. 19% річних.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач 12.10.2022 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Заяву про збільшення розміру позовних вимог позивач аргументував тим, що відповідно до пункту 2.4. договору сума у гривнях, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань за пунктом 2.3. договору, визначається шляхом множення зазначеного в цьому пункті грошового еквівалента в іноземній валюті на відповідний курс продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів в день, який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем. На момент подання позову роботу валютного ринку України було призупинено. У той же час, з 21.07.2022 торги на Міжбанківському валютному ринку України і курс продажу євро на дату подання заяви становить 35,8336 гривні за 1 євро. Таким чином, остаточні вимоги позивача складаються з 1028424,32 грн. основного боргу, 318099,18 грн. пені та 225380,09 грн. 19% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2022 вказане збільшення розміру позовних вимог прийняте судом.

3. Аргументи відповідача

Відповідач не заперечує факту несплати платежу, що визначений пунктом 2.3.2. договору, окрім спірної оплати від 26.02.2022 у розмірі 100000,00 гривень.

При здійсненні оплати від 26.02.2022 у розмірі 100000,00 гривень, відповідач у полі «призначення платежу» помилково зазначив: "оплата за дисковий лущильник зг. рах. №234 від 26.02.2021 року зг. дог. №TMU-061T-21 від 11.02.2021 року у сумі 83333,33 гривень". Відповідач повідомив про це позивача листом від 26.02.2021 №26/02-1 та просив вважати вірним таке призначення платежу: «оплата за комбайн та жниварку зг. рах. №83 від 27.01.2021 року зг. дог. №TMU-0033T-21 від 11.02.2021 року». Відповідач зазначає, що позивачем при формуванні суми позовних вимог даний платіж помилково зараховано як оплату за договором, що є предметом розгляду в даній справі.

Також відповідач наголошує на безпідставності нарахування суми основного боргу з прив`язкою до еквіваленту в іноземній валюті. Відповідач посилається на положення розділу 2 договору, згідно з якими зобов`язання між сторонами визначаються та підлягають сплаті у гривнях.

Крім цього, відповідач не погоджується з нарахуванням пені та 19% річних з еквівалентної суми у євро та зазначає про недопустимість їх нарахування, у тому числі, розрахованих з облікової ставки НБУ, на суму в іноземній валюті.

Також відповідач вважає безпідставним нарахування пені та 19% річних за час дії воєнного стану на території України, оскільки це є обставиною непереборної сили, що безпосередньо впливає на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань. Як доказ настання обставин непереборної сили, відповідачем надана копія листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, опублікованого того ж дня на офіційному сайті.

Відповідач у заявах по суті справи неодноразово надавав свої розрахунки пені та 19% річних, виходячи із суми основного боргу в розмірі 964073,18 гривень (сума за прибутковою накладною від 28.04.2021) та припинення їх нарахування після 24.02.2022.

Окрім цього, відповідач, у клопотанні від 15.08.2022, у разі задоволення позовних вимог, заявляє про зменшення судом пені, що може бути нарахована - до максимально можливого розміру, але не менше, ніж на 90%.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

За змістом статей 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та статті 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 610 Господарського кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки товару та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. У той же час, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Також, згідно із статтею 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною першою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

У частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначається, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. За наявними у матеріалах справи договором та актом приймання-передачі техніки №1 від 28.01.2021, з урахуванням визнання цього факту обома сторонами, судом встановлено, що позивачем належним чином та у повному обсязі виконані свої зобов`язання за договором. Відповідач свої грошові зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, що ним також під час розгляду справи не заперечувалось.

5.2. Деякий час при розгляді справи, між сторонами була спірною оплата відповідача у розмірі 100000,00 гривень, що сплачена відповідачем 26.02.2021 з помилкою при заповненні призначення платежу.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог від 12.10.2022 позивач зазначає, що за результатами проведеної бухгалтерської перевірки на предмет зарахування платежів, здійснених відповідачем на користь позивача виявлено, що на виконання умов іншого договору від 27.01.2021 №TMU-033T-21 дійсно була врахована оплата в розмірі 100000,00 гривень згідно з платіжним дорученням від 26.02.2021 №517. Позивач підтвердив, що даний платіж був за домовленістю сторін зарахований як часткова оплата за іншим договором, відтак, помилково врахований при розрахунку ціни позову, отже, користуючись своїм правом, закріпленим в пункті 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач 12.10.2022 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій при розрахунку остаточного розміру позовних вимог вже не враховував дану оплату у розмірі 100000,00 гривень як виконання відповідачем грошових зобов`язань за спірним у даній справі договором.

5.3. Стосовно визначення суми зобов`язання в еквіваленті до іноземної валюти та правомірності нарахування пені та 19% річних на таку суму зобов`язання суд дійшов таких висновків.

«Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог).» Дана позиція висловлена у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України, за І півріччя 2017 року.

У частині другій статті 533 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У той же час, у пункті 2.4. договору чітко зазначено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за договором на підставі рахунків продавця, які ним виписані з урахуванням пункту 2.3. договору таким чином, що сума у гривнях, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань за пунктом 2.3. договору, визначається шляхом множення зазначеного в цьому пункті грошового еквівалента в іноземній валюті на відповідний курс продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів в день, який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем, при цьому, підписання додаткових угод та надсилання повідомлень покупцю не вимагається.

Відтак, спірне зобов`язання відповідача визначається у гривні, але його розмір обраховується так, як визначено у пункті 2.4. договору.

Вказане відповідає принципу юриспруденції "pacta sunt servanda" - договорів необхідно дотримуватись. Так, наприклад, статтею 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів закріплено принцип "pacta sunt servanda", відповідно до якого кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватися.

Враховуючи норми статті 629 Цивільного кодексу України та принцип "pacta sunt servanda" суд дійшов висновку, що відповідач має дотримуватись вимог підписаного ним договору та виплатити суму основного боргу в гривнях, але у розмірі, що визначається згідно з пунктом 2.4. договору.

Крім цього, при здійсненні платежу від 23.04.2021 у розмірі 413174,22 гривень (грошовий еквівалент 12300 євро), відповідач при визначенні суми до сплати керувався саме пунктом 2.4. договору та врахував курс євро на день сплати. Сума, зафіксована в пункті 2.3.1. договору становила 416017,98 гривень (грошовий еквівалент 12300 євро) за курсом євро на день укладання договору.

Відповідно до пунктів 7.1. та 7.2. договору пеня та 19% річних нараховуються саме на суму заборгованості. Як вже визначив суд, сума заборгованості, хоч і обраховується у еквіваленті до євро, але підлягає нарахуванню і сплаті саме у гривнях. У прохальній частині заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач визначає остаточні суми зобов`язань саме у гривні.

Зважаючи на вказане, умови договору, що укладений між сторонами, зазначеного судом вище принципу "pacta sunt servanda" і того, що нарахування пені та відсотків річних у спірних правовідносинах не суперечить їх правовій природі як відповідних видів відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх нарахування, при цьому, за перевіркою судом розрахунку, що наданий позивачем, суд дійшов висновку про належність вказаного розрахунку.

5.4. Стосовно нарахування пені та 19% річних під час дії на території України воєнного стану.

Відповідач у своїх заявах по суті справи неодноразово наголошував на неправомірності нарахування пені та 19% річних після 24.02.2022, у зв`язку із настанням для нього обставин непереборної сили, що не дозволяли йому належним чином виконати зобов`язання за договором. З метою підтвердження наявності для нього обставин непереборної сили, що не дозволяли йому належним чином виконати зобов`язання, на розгляд суду була надана копія листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, опублікованого того ж дня на офіційному сайті.

Відповідно до пункту 6.2. договору сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань по цьому договору внаслідок дій непереборної сили, зобов`язана в трьохденний термін письмово повідомити іншу сторону про настання/припинення наведених вище обставин. Повідомлення має бути підтверджене довідкою територіального органу Торгово-Промислової Палати України.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (КГС ВС) від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначено: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом» та «Також, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.».

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 має загальний характер та не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку, в такому випадку, є обов`язковим).

Також, під час розгляду справи, відповідачем не надано доказів дотримання порядку повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили відповідно до вимог пункту 6.2. договору та, як наслідок, неможливості виконання простроченого зобов`язання.

Суд зауважує, що відповідачем також не надано належних доказів того, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання простроченого зобов`язання.

Враховуючи дату утворення спірної заборгованості - простроченого зобов`язання, а саме: 02.08.2021, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про доказову необґрунтованість посилань відповідача на неправомірність нарахування позивачем пені та 19% річних після 24.02.2022.

5.5. Стосовно клопотання відповідача від 09.09.2022 про зменшення пені.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18).

За результатами розгляду судом доводів відповідача, що наведені у заявах по суті справи, враховуючи критичну ситуацію, що склалась після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та початку активних бойових дій, зокрема, для суб`єктів господарювання, що розташовані на території Київської та Чернігівської областей, з огляду на відсутність доказів значних збитків позивача, суд вирішив зменшити розмір нарахованої після введення воєнного стану, а саме: після 24.02.2022, пені на 50 відсотків.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

6.2. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

7. Розподіл судових витрат

Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що часткове задоволення позову пов`язане із зменшенням судом належної до сплати пені, судовий збір покладається на відповідача у повному розмірі.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 52, 73, 74, 77-79, 86, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №959/22 від 13.07.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат Агро" про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат Агро" (08014, Київська область, Бучанський район, село Липівка, вулиця Шевченка, будинок 48, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, селище міського типу Чабани, вулиця Машинобудівників, будинок 1, код ЄДРПОУ 38379,32 грн. (один мільйон двадцять вісім тисяч чотириста двадцять чотири гривні тридцять дві копійки) основного боргу, 199808,58 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) пені, 225379,89 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок) 19 % річних та 23578,55 грн. (двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень п`ятдесят п`ять копійок) судового збору за подання позову.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04.01.2023.

Суддя С.О. Саванчук