29 листопада 2022 року
cправа № 910/8672/21
Судді Верховного Суду Вронської Г.О.
у справі № 910/8672/21
до Публічного акціонерного товариства "НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД"
про визнання незаконними та скасування рішень загальних зборів,
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД" (далі - Відповідач, Скаржник) про визнання незаконними та скасування рішень річних загальних зборів акціонерів Відповідача щодо п`ятого та шостого питань порядку денного, оформлених протоколом від 30.04.2021 № 1, про розподіл та виплату дивідендів за 2018 та 2019 звітні роки відповідно.
2. Позов мотивовано невідповідністю оскаржуваних рішень загальних зборів акціонерів Відповідача положенням, передбаченим статтею 30 Закону України "Про акціонерні товариства", адже у 2020 році Відповідач не отримав чистого прибутку, а нерозподіленого прибутку, який мав місце станом на 31.03.2021, було недостатньо для прийняття таких рішень акціонерами Відповідача.
4. Крім того, Позивач вважає, що рішення загальних зборів акціонерів Відповідача щодо п`ятого питання порядку денного, оформленого протоколом від 30.04.2021 № 1, слід скасувати, оскільки воно змінює рішення загальних зборів акціонерів вказаного товариства, оформлене протоколом від 20.04.2019 № 1. В цьому контексті Позивач вказує на те, що норми спеціального законодавства та статут Відповідача не передбачають права скасовувати або змінювати попереднє рішення господарського товариства, яке вже виконано.
5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі №910/8672/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, позов задоволено.
6. Відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій частково в частині визнання незаконним та скасування рішення річних загальних зборів акціонерів Відповідача щодо п`ятого питання порядку денного, оформленого протоколом від 30.04.2021 №1, і ухвалити в цій частині нове рішення.
7. Підставою касаційного оскарження судового рішення Скаржник визначив пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
8. Скаржник зазначив, що існує необхідність у формуванні Верховним Судом висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, закріпленої у частині 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства". На думку Скаржника, вказана норма права у контексті спору у цій справі має застосовуватися як така, що не забороняє акціонерному товариству приймати рішення, подібне спірному, адже нею передбачено лише порядок виплати дивідендів акціонерам.
9. Позивач правом, передбаченим частиною 1 статті 295 ГПК України, не скористався, відзив на касаційну скаргу до Суду не подав.
10. Постановою Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №910/8672/21 касаційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
11. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які полягають у тому, що на чергових річних загальних зборах акціонерів ПАТ "НТК "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД", проведених 27.04.2021, неправомірно прийнято рішення про виплату дивідендів за простими акціями за 2018 рік у зазначеному в рішенні розмірі, оскільки у Відповідача відсутній чистий прибуток за 2020 рік (звітний рік, що передує року, в якому приймається рішення про нарахування та виплату дивідендів), а нерозподіленого прибутку за попередні періоди (станом на дату прийняття оскаржуваних рішень) недостатньо для виплати дивідендів у зазначеному в рішенні розмірі.
12. Я не погоджуюся з таким рішенням суду касаційної інстанції у цій справі. Вважаю, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині, у якій оскаржувалися Відповідачем в касаційному порядку, підлягали скасуванню Верховним Судом, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пунктів 6.1 та 6.2 статуту ПАТ "НТК "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД" статутний капітал Відповідача становить 6 784 900,00 грн та поділений на 27 139 600 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн кожна акція. Кількість привілейованих акцій - 0 (нуль). Державі Україна в особі Фонду державного майна України належать 24905240 простих бездокументарних іменних акцій, що становить 91,7672 % статутного капіталу Відповідача.
14. Позивач є власником 3000 шт. простих бездокументарних іменних акцій ПАТ "НТК "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД", загальна номінальна вартість цінних паперів 750,00 грн, що становить 0,0111 % статутного капіталу Відповідача.
15. 27 квітня 2021 року проведено чергові річні загальні збори акціонерів ПАТ "НТК "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД", а рішення, прийняті за їх наслідками, оформлені протоколом від 30.04.2021 № 1.
16. На цих загальних зборах акціонерів Відповідача прийнято, зокрема, такі рішення з п`ятого питання порядку денного: (1) затвердити загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи цього товариства за 2018 рік у розмірі 7 573 756,41 грн, з врахуванням вимог постанови КМУ № 364; (2) зобов`язати керівника виконавчого органу сплатити Відповідачем дивіденди за результатами діяльності товариства за 2018 рік; (3) врахувати сплату Відповідачем дивідендів на державну частку у статутному капіталі цього товариства до державного бюджету за результатами діяльності Відповідача за 2018 рік у розмірі 3 861 233,96 грн та сплату дивідендів акціонерам - фізичним особам у розмірі 346 191,44 грн (далі - Спірне рішення).
17. Позивач оскаржив Спірне рішення з підстав, викладених у пунктах 2 - 4 цієї постанови.
18. Як зазначалося вище, суди попередніх інстанції, із чим погодився Верховний Суд, визнали підстави позову в частині оскарження Спірного рішення, наведені у пункті 2 цієї постанови, обґрунтованими.
19. Однак суди під час ухвалення своїх рішень не врахували сталу судову практику в подібних корпоративних спорах, яка полягає у такому.
20. Відповідно до положень, закріплених у статтях 15, 16 Цивільного кодексу України, у частині 1 статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства" та статті 4 ГПК України, акціонер акціонерного товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішень наглядової ради, загальних зборів акціонерів має обґрунтувати, яке його право та/або охоронюваний законом інтерес порушене спірними рішеннями органів управління акціонерного товариства та зазначити, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення його порушеного права/інтересу. Натомість господарський суд при вирішенні такого корпоративного спору повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання щодо наявності чи відсутності факту їх порушення або оспорювання спірними рішеннями.
21. Для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів) товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Визнаватися недійсними мають лише ті рішення оспорюваних загальних зборів, якими порушено корпоративні права позивача, як це визначено самим позивачем. Визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників, відповідно порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у господарську діяльність товариства.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 25.08.2022 у справі № 904/6629/20, від 23.01.2022 у справі № 903/326/21, від 07.12.2021 у справі № 902/45/20, від 12.03.2019 у справі № 904/9495/16, від 17.04.2018 у справі № 922/1671/16.
22. Наведене також прямо випливає із змісту норми абзацу другого частини першої статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства", яка визначає, що суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.
23. Зазначена правова позиція покликана забезпечувати стабільність діяльності та управління юридичної особи з метою унеможливлювання протиправного втручання у діяльність загальних зборів, як вищого органу управління акціонерного товариства, шляхом зловживання правом на оскарження.
24. Тому важливо встановити не абстрактне, а конкретне порушене право чи інтерес акціонера для його співставлення з інтересами інших учасників та товариства, які можуть бути порушені визнанням недійсним ухваленого рішення.
25. Однак суди під час ухвалення своїх рішень у цій справі не застосували наведену судову практику, не встановили факт порушення Спірним рішенням права та/або законних інтересів Позивача, що є першочерговим під час вирішення такої категорії спорів.
26. Вважаю недостатніми мотиви судів, з яких вони виходили при ухваленні своїх рішень у цій справі, адже в такому випадку акціонер може оскаржити будь-яке рішення будь-яких зборів чи наглядової ради лише через наявність в нього статусу акціонера без обґрунтування, чим саме вказане рішення порушує його права та законні інтереси.
27. Також вважаю, що у цій справі має місце неправильне застосування норм права, передбачених Законом України "Про акціонерні товариства", якими регламентовано порядок виплати дивідендів (стаття 30), з огляду на таке.
28. Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.
Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватися пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способу та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу.
Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.
29. Згідно з частиною 2 вказаної статті Закону виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.
30. Виходячи з приписів частини 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", Верховний Суд у постанові від 29.11.2022 у цій справі зазначив, що дивіденди за простими акціями можуть бути виплачені лише за наявності чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку минулих років.
31. Як вбачається з обставин справи, Спірним рішенням Відповідача від 27.04.2021 вирішено затвердити та виплатити дивіденди його акціонерам, виходячи з чистого прибутку, отриманого цим товариством за наслідками господарської діяльності у 2018 році.
32. Верховний Суд зі свого боку підтримав висновки судів попередніх інстанцій про невідповідність Спірного рішення приписам частини 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", виходячи лише з таких двох підстав:
(1) за підсумками фінансового результату, який мав місце у 2020 році, Відповідач не отримав прибутку,
(2) станом на момент прийняття Спірного рішення Відповідач не мав достатньої суми нерозподіленого прибутку для виплати дивідендів у розмірі, визначеному у вказаному рішенні.
33. Я не погоджуюся з таким рішенням суду касаційної інстанції, зокрема, з огляду на те, що наведені підстави жодним чином не вказують на порушення Відповідачем приписів частини 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", адже:
(1) відповідно до Спірного рішення звітним роком, за фінансовими результатами якого вирішено виплатити дивіденди, є 2018 рік, а не 2020 рік;
(2) Спірним рішенням вирішено виплатити дивіденди акціонерам з чистого прибутку, отриманого Відповідачем у 2018 році, а не з прибутку, який нерозподілено цим товариством за минулі роки.
34. Наведені підстави, які стали наслідком для задоволення позову в цій справі, з якими погодився Верховний Суд, не відповідають тим же висновками касаційного суду, які наведено у пункті 30 цієї постанови.
35. Вважаю, що у цьому випадку Спірне рішення Відповідача мало б ознаки неправомірності (невідповідності приписам частини 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства") у випадку, якщо б у 2018 році це товариство не мало чистого прибутку, з якого вирішено виплатити дивіденди. Однак таких обставин судами попередніх інстанцій не встановлено.
36. Разом з цим, вважаю, що при вирішенні спору у цій справі, який полягає в наданні правової оцінки рішенню акціонерного товариства про виплату дивідендів, суди мали врахувати вимоги пункту 3 частини 1 статті 237 ГПК України (При ухваленні рішення суд вирішує питання яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин) та застосувати приписи статті 31 Закону України "Про акціонерні товариства".
37. Отже, з пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про акціонерні товариства" вбачається, що акціонерне товариство не має права приймати рішення про виплату дивідендів та здійснювати виплату дивідендів за простими акціями у разі, якщо власний капітал товариства менший, ніж сума його статутного капіталу, резервного капіталу та розміру перевищення ліквідаційної вартості привілейованих акцій над їх номінальною вартістю.
38. Наведена норма права містить чітку умову, за якою акціонерне товариство не може приймати рішення про виплату акціонерам дивідендів за простими акціями та здійснювати таку виплату, і залежить можливість прийняття такого рішення від рівня капіталу товариства.
39. Виходячи з цих підстав, покладених судами в основу їх рішень, зазначаю, що жодна з них не є такою, яка б відповідала тим обставинам, з якими приписи пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про акціонерні товариства" пов`язують неможливість прийняття товариством рішення, подібне Спірному. Жодна з вказаних підстав, на яких суди ґрунтують свої рішення, не вказує на те, що власний капітал Відповідача є меншим, ніж сума його статутного капіталу та резервного капіталу. Така обставина Позивачем не доводилася, а судами попередніх інстанцій не встановлювалася.
40. Таким чином, суди, надаючи правову оцінку Спірному рішенню, не врахували законодавчі обмеження, які ставляться до прийняття такого рішення акціонерного товариства, а зосередилися лише на доводах Позивача, наведених в обґрунтування позову.
41. Зважаючи на викладене, вважаю, що висновки судів про скасування Спірного рішення Відповідача є необґрунтованими та передчасними.
42. Враховуючи вищевикладене, на моє переконання касаційна скарга Відповідача підлягала задоволенню частково, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню. Разом з цим, справа мала бути направлена на новий розгляд до суду першої інстанції в частині оскарження Позивачем рішення загальних зборів Товариства з п`ятого питання порядку денного, оформленого протоколом від 30.04.2021 № 1.
Суддя Г. Вронська