ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022м. ХарківСправа № 922/1766/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, смт. Високий
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд", смт. Бабаї
про внесення змін до договору
за участю проедставників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Вершигора О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд", відповідач, в якому просить суд внести зміни до договору оренди землі, укладеного 03 червня 2008 року між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд" щодо земельної ділянки загальною площею 1,9743 га (кадастровий номер :00:018:0007), зареєстрованого в Харківському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 04.06.2008 за №03, виклавши його у редакції, що наведена у прохальній частині позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з метою приведення у відповідність вказаного договору оренди землі до норм Закону України Про оренду землі, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України (в частині визначення розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати) Височанська селищна рада запропонувала відповідачу внести зміни до вищезазначеного договору оренди землі, шляхом укладання додаткової угоди №1. 16.08.2022 Височанська селищна рада направила до ТОВ МВР-Трейд пропозицію №1 (вих. № 03-09/1086) щодо внесення змін до договору оренди землі укладеного між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області з ТОВ МВР-Трейд 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Харківському районному відділі ХРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 04 червня 2008 року за № 3. До пропозиції №1 було додано проект додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 03 червня 2008 року. Крім того, 16.08.2022 Височанська селищна рада направила до ТОВ МВР-Трейд пропозицію №2 (вих. № 03-09/1086/1) щодо внесення змін до договору оренди землі, укладеного між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області з ТОВ МВР-Трейд 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Харківському районному відділі ХРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 04 червня 2008 року за №3 (в частині визначення строків початку та закінчення (вводу в експлуатацію) торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельного комплексу на земельній ділянці). До пропозиції №2 було додано проект додаткової угоди №2 до договору оренди землі від 03 червня 2008 року.

Ухвалою суду від 10.10.2022 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі, як необґрунтованого та безпідставного. В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач вказує на те, що позивач вже звертався до відповідача із позовом про розірвання спірного договору оренди, з приводу чого Господарським судом Харківської області було ухвалено рішення від 20 липня 2022 року у справі №922/4401/21 про відмову у задоволенні позовних вимог. Між позивачем і відповідачем вже є укладеною додаткова угода до спірного договору оренди, якою внесено зміни до пункту 5 і пункту 9 цього договору. Таку додаткову угоду було укладено 26 січня 2022 року, але у позовній заяві про факт укладення додаткової угоди від 26 січня 2022 року позивач не повідомляє, що вказує на його недобросовісність. Позивач ще у серпні 2021 року направляв відповідачу лист-вимогу №03-09/2019 від 16 серпня 2021 року із пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди. Позивач пропонував використовувати нормативно-грошову оцінку станом на 01 січня 2020 року, спираючись на витяг №156 з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 31 липня 2020 року. На зазначену вимогу відповідач надіслав позивачу додаткового листа-відповідь від 16 листопада 2021 року, де зазначив, що позивач запропонував застарілий розмір нормативно-грошової оцінки станом на 01 січня 2020 року в сумі 8 623 389, 44 гривень. У той самий час, згідно з витягом №127 з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 22 січня 2021 року є більш актуальні дані станом на 01 січня 2021 року, за якими нормативно-грошова оцінка становить 8 622 952, 68 гривень. Листом-відповіддю від 16 листопада 2021 року відповідач висловив зустрічну пропозицію про укладення додаткової угоди до договору оренди, але із встановленням більш актуальної нормативно-грошової оцінки, а саме: станом на 01 січня 2021 року. Саме за наслідком цього листування між сторонами було укладено додаткову угоду від 26 січня 2022 року, за якою змінено пункти 5 і 9 договору оренди, виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня 2021 року, а не на 01 січня 2020 року, як зараз того вимагає позивач у позові. Позивач не надав свідчень або доказів того, що з часу укладення додаткової угоди від 26 січня 2022 року до дня подання позову було проведено нову нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Відтак, на думку відповідача, вимоги позивача є безпідставними, надуманими і незаконними. Вищенаведені обставини свідчать про відсутність порушення прав позивача, а також положень цивільного і податкового законодавства стосовно встановлення в договорі оренди розміру орендної плати за землю. Позивач також вимагає внесення змін до пункту 14 договору оренди землі, де просить встановити строк здійснення будівництва і введення в експлуатацію торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів у три роки з моменту внесення змін до договору. Позивач протиправно посилається на ст. 416 ЦК України як на підставу для своєї вимоги. Питання розірвання договору оренди саме на підставі ст. 416 ЦК України вже досліджувалося Господарським судом Харківської області під час розгляду справи № 922/4401/21, у якій було прийнято судове рішення від 20 липня 2022 року, що набуло законної сили та має преюдиційний характер до спірних правовідносин. Цим судовим рішенням було встановлено, що відповідач використовував земельну ділянку належним чином навіть тоді, коли ще не завершив будівництво, оскільки пункт 25 договору оренди містить додаткове зобов`язання із перенесення ліній електромереж. Тобто, по-перше, договір містить додатковий предмет зобов`язань, по-друге, перенесення ліній електромереж є технічно складною, тривалою і непередбачуваною процедурою, а по-третє, такий додатковий предмет договору у будь-якому разі (за будь-якої інтерпретації ст. 416 ЦК України) виводить дію договору за межі ст. 416 ЦК України. Саме беручи до уваги необхідність перенесення електромереж спірний договір оренди землі було укладено на такий великий строк як 50 років і без прив`язки до будь-яких строків завершення будівництва. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року Височанська селищна рада Харківського району Харківської області включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Територія Височанської селищної ради з початку війни багаторазово зазнавала ворожих обстрілів. Ця інформація поширена засобами масової інформації, є загальновідомою і не потребує доказування (ст. 75 ГПК України). Крім того, на сайті Височанської територіальної громади є інформаційне повідомлення станом на 19 липня 2022 року (https://vysochanska-rada.dosvit.org.ua/news/sogodennya-gromadi2022-07-19), у якому повідомляється про масштаби руйнувань на території громади. З кінця вересня 2022 року агресор здійснює знищення об`єктів інфраструктури електроенергетики. В таких умовах проводити перенесення ліній електромереж неможливо. Так само неможливо здійснювати будівництво об`єктів, будь-яке будівництво. На території смт. Високий відсутні захисні споруди цивільної оборони, що відповідають встановленим вимогам (ДБН В.2.2-5-97 "Будинки і споруди. Захисні споруди цивільного захисту" і ДБН В.1.2-4:2019 "Інженерно-технічні заходи цивільного захисту"). На сайті позивача відсутня інформація щодо об`єктів цивільного захисту. Час від оголошення повітряної тривоги до вогневого ураження замалий, щоб з території спірної земельної ділянки дістатися бомбосховища або іншого відповідного об`єкта укриття. Крім того, на території позивача відсутня належна система оповіщення про повітряну тривогу (ст. 30 Кодексу цивільного захисту України). Позивач не має створених і затверджених плану цивільного захисту на особливий період і плану основних заходів цивільного захисту, які вимагаються відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу цивільного захисту України, а також постанови Кабінету міністрів України №626 від 09 серпня 2017 року Про затвердження Порядку розроблення планів діяльності єдиної державної системи цивільного захисту. Будівництво є складним технологічним процесом, який виключає раптове його переривання. Позапланове переривання будівельного процесу може призвести до подальшої непридатності об`єкта, що потребуватиме його демонтажу (наприклад, у випадку неконтрольованого застигання бетону, опадів на забетоновані елементи тощо). Таким чином, використання земельної ділянки, починаючи з 24 лютого 2022 року є неможливим. Будь-які будівельні роботи є неможливими і незаконними, оскільки за існуючих умов їх не можливо провадити без порушення чинного законодавства. Вини відповідача у неможливості використання земельної ділянки немає. Відповідач у листі-відповіді від 06 вересня 2022 року повідомляв позивача про наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), внаслідок яких не може використовувати земельну ділянку. Стаття 416 ЦК України є чинною від дати набуття чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, змін до неї не було. Договір оренди укладено 03 червня 2008 року. Встановлення строку завершення будівництва не є істотною умовою договору оренди землі. Така вимога відсутня у чинному законодавстві, а сторони, зважаючи на особливості об`єкта оренди і додаткових зобов`язань щодо перенесення лінії електромереж, під час укладення договору вважали інші умови істотними, але не цю. Якщо відсутність строку завершення будівництва порушувала права позивача, то він повинен був вживати заходів щодо захисту порушеного права протягом строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України (три роки). Відповідач заявляє про сплив строку давності щодо вимог позивача про внесення змін до пункту 25 Договору оренди. У позовній заяві позивачем наведено також вимоги про внесення змін щодо багатьох розділів договору, які не мають стосунку до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки або строку закінчення будівництва, а саме: до пункту 10, яким передбачений порядок обчислення розміру орендної плати, пункту 11, яким передбачений строк і періодичність внесення орендної плати, пунктів 20-24, якими передбачено умови повернення земельної ділянки. Щодо вимог про внесення змін до пунктів 10, 11, 20-24 договору оренди позивач взагалі не наводить жодного обґрунтування. За цими позовними вимогами також пропущено строк позовної давності, а істотна зміна обставин є недоведеною. Відповідач заявляє про сплив строку давності щодо вимог позивача про внесення змін до пунктів 10, 11, 20-24 Договору оренди.

Позивачем до суду була подана відповідь на відзив, відповідачем, у свою чергу були подані заперечення проти відповіді позивача на відзив.

13.12.2022 до суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд проводити судове засідання 27.12.2022 без участі представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе вказану заяву позивача задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 42 ГПК України, є правом учасника справи, а не обов`язком, а обов`язковість явки в судове засідання представника позивача судом не визнавалась.

Присутній у судовому засіданні 27.12.2022 представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

03.06.2008 року між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області (надалі позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю МВР-Трейд (надалі відповідач, орендар) було укладено договір оренди землі №б/н (далі договір оренди землі), відповідно до умов п.1 якого, орендодавець на підставі рішення ХІІІ сесії V скликання Височанської селищної ради від 27 березня 2008 року надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться в межах населеного пункту на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Договір зареєстровано в Харківському районному відділі ХРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.06.2008 за №03.

Відповідно до п.2 договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 1,9743 га, у тому числі забудовані землі, які використовуються в комерційних цілях 1,9743 га.

На земельній ділянці не має об`єктів нерухомого майна. На території земельної ділянки знаходиться сторонній землекористувач, дві опорні лінії електромереж, напругою 6 кВ. (п.3 договору оренди землі).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить на період будівництва 974033,61 грн., після вводу в експлуатацію об`єкта - 4369915,62 грн. (п.5 договору).

Пунктом 8 договору оренди землі сторони обумовили, що його укладено на п`ятдесят років.

Відповідно до п.9 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Височанської селищної ради, в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, в загальній сумі: на період будівництва 26220,68 грн. на рік, після вводу в експлуатацію об`єкта - 131097,47 грн. на рік.

Згідно до п.14 договору оренди землі земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу.

Пунктом 15 договору визначено, що цільове призначення зазначеної вище земельної ділянки землі категорії житлової та громадської забудови (цільове (функціональне використання для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу.

У відповідності до п.19 договору оренди землі встановлено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором від 04.06.2008, земельна ділянка загальною площею 1,9743 га, яка знаходиться в межах населеного пункту смт. Високий на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, була передана Височанською селищною радою Харківського району Харківської області ТОВ МВР-Трейд 04.06.2008.

Як вказує позивач у позовній заяві, з метою приведення у відповідність вказаного договору оренди землі до норм Закону України Про оренду землі, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України (в частині визначення розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати) Височанська селищна рада запропонувала відповідачу внести зміни до вищезазначеного договору оренди землі, шляхом укладання додаткової угоди №1. 16.08.2022 Височанська селищна рада направила до ТОВ МВР-Трейд пропозицію №1 (вих. № 03-09/1086) щодо внесення змін до договору оренди землі укладеного між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області з ТОВ МВР-Трейд 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Харківському районному відділі ХРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 04 червня 2008 року за № 3. До пропозиції №1 було додано проект додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 03 червня 2008 року, в якому було запропоновано відповідачу:

викласти пункт 5 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: Згідно витягу №156 від 28.07.2020 року з технічної документації про норману грошову оцінку земельної ділянки від 28.07.2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий № :00:018:0007, площею 1,9743 м2, станом 01.01.2020 року становить 8 623 389,44 грн. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік становить для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення 1,1. З урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий № :00:018:0007, становить 9 485 728,38 грн.;

викласти пункт 9 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок ГУК Харківської області ИВАN UA0020633 в Казначействі України (ЕАП),МФО 899998 , Вид платежу 18010600 Орендна плата з юридичних осіб, в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Річний розмір орендної плати з урахуванням нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік становить: 284 571,85 гривень, а щомісячний платіж становить 23 714,32 гривень;

викласти пункт 10 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Розмір орендної плати змінюється з урахуванням значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за відповідний рік, для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення. Зміна розміру орендної плати з урахуванням зміни значення коефіцієнта індексації та нормативної грошової Документ сформований в системі Електронний суд 05.10.2022 4 оцінки земель не потребує від Сторін укладання додаткових угод, а зміна розміру орендної плати здійснюється автоматично. Зміна банківських реквізитів для оплати орендної плати, в Казначействі України, не потребує укладання додаткових угод Сторонами;

викласти пункт 11 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної плати у строки визначені Податковим кодексом України;

викласти пункт 13 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: У разі несвоєчасної оплати орендної плати у строки, визначені цим договором Орендар у 10-денний строк сплачує Орендодавцеві штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором та пеню у розмірі у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення";

викласти розділ договору оренди землі від 03 червня 2008 року Умови повернення земельної ділянки у наступній редакції: 20. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку (земельні ділянки) у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується у судовому порядку. 21. У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки або приведення її у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284 (ЗП України, 1993 р., № 10, ст. 193). 22. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. 23. Поліпшення стану земельної ділянки (земельних ділянок), проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, підлягають відшкодуванню. Умови, обсяги і строки відшкодування орендарю витрат за проведені ним поліпшення стану земельної ділянки визначаються окремою угодою сторін. 24. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Крім того, 16.08.2022 Височанська селищна рада направила до ТОВ МВР-Трейд пропозицію №2 (вих. № 03-09/1086/1) щодо внесення змін до договору оренди землі укладеного між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області з ТОВ МВР-Трейд 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Харківському районному відділі ХРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 04 червня 2008 року за №3 (в частині визначення строків початку та закінчення (вводу в експлуатацію) торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельного комплексу на земельній ділянці). До пропозиції №2 було додано проект додаткової угоди №2 до договору оренди землі від 03 червня 2008 року. У додатковій угоді № 2 позивач запропонував відповідачу викласти пункт 14 договору оренди землі від 03 червня 2008 року у наступній редакції: Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельного комплексу. Орендар зобов`язується протягом трьох років, з моменту укладання даної додаткової угоди, здійснити будівництво та ввести в експлуатацію торгівельно-сервісний центр з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельний комплекс.

Пропозицію №2 Височанська селищна рада мотивувала тим, що у договорі оренди землі сторони не визначили, строки початку та закінчення (вводу в експлуатацію) торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельного комплексу. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ТОВ МВР-Трейд не значиться зареєстроване нерухоме майно на земельній ділянці за кадастровим номером :00:018:0007. Відповідно до ст. 416 ЦК України право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі, зокрема, невикористання земельної ділянки для забудови протягом 3-х років. Височанська селищна рада Харківського району Харківської області очікувала, що у розумні строки на земельній ділянки кадастровий № :00:018:0007, площею 1,9743 м2, буде збудовано торгівельно-сервісний центр з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельний комплекс, що сприятиме розвитку інфраструктури громади. ТОВ МВР-Трейд з 2008 року і досі не виконує взятих на себе зобов`язань щодо забудови ї земельної ділянки та не приступило до виконання обов`язку щодо забудови земельної ділянки. Височанська селищна рада Харківського району Харківської області вважає, що строки початку та закінчення (вводу в експлуатацію) торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування транспортних засобів та готельного комплексу на земельній ділянці кадастровий № :00:018:0007 є суттєвою умовою договору оренди землі та потребує його врегулювання.

Вищезазначені пропозиції було 16.08.2022 надіслано на адресу відповідача цінним листом (№030) з описом вкладення. Згідно даних Укрпошти цінний листом за №030 вручено адресату 16.08.2022. У відповідь на ці пропозиції Височанська селищна рада отримала від відповідача лист б/н від 06 вересня 2022 року в якому він не погоджується з пропозиціями Височанської селищної ради посилаючись на витяг з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки №127 від 21 січня 2021 року та введення воєнного стану в Україні.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із внесенням змін до договору оренди земельної ділянки, регулювання яких здійснюється Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України "Про оцінку земель" тощо.

Частиною 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 9 ст. 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У ст. 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України).

У п. 3 ч. 3 ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Також у ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Статтею 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З викладеного суд робить висновок, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди землі, на принципах рівності сторін, свободи договору та з урахування обов`язкових вимог щодо такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.

Згідно з ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною Орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Визначення договору оренди землі містить ст. 792 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

У ст. 13 Закону України "Про оренду землі" вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким Орендодавець зобов`язаний за плату передати Орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який Орендар вносить Орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Подвійний статус орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", необхідно враховувати і вимоги ПК України.

Статтею 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п. 12.3). Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (п. 12.3.1). Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 12.3.4).

Згідно з підп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до підп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, орендна плата за користування землею комунальної власності за своїм правовим статусом є обов`язковим платежем, який Орендар вносить орендодавцю, а також це і загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку.

Згідно з підп. 14.1.125 ст. 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Плата за землю справляється на підставі положень розділу XII ПК України.

Відповідно п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 271.1 ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII ПК України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

У п. 288.1 ст. 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 ст. 288 ПК України).

У п. 288.4 ст. 288 ПК України вказано, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з положеннями підп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

У підп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПК України передбачено, що річна сума орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Проаналізувавши вказані норми права, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.

Лише у випадку, передбаченому підп. 288.5.3. п. 288.5 ст. 288 ПК України орендна плата може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підп. 288.5.2, - у разі визначення орендаря на конкурентних засадах. Однак у даному випадку така обставина відсутня.

При цьому мінімальна ставка орендної плати для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, визначена в розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, а для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Положеннями п. 289.1 ст. 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За правилами ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За змістом ст. 13, ч.1 ст. 15 та ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

У ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1-3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.

Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 201 ЗК України).

Пунктами 1, 2, 3 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.031995 № 213, визначено, що нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку земель".

Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани території, відомості Державного земельного кадастру, інвентаризації земель та державної статистичної звітності.

Дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Тобто витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Він складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.

Отже, розмір орендної плати, визначений сторонами договору оренди, у випадку, коли об`єктом оренди є землі державної і комунальної власності, має враховувати нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

З аналізу нормативно-правових норм Податкового кодексу України, Закону України "Про оцінку земель", Закону України "Про оренду землі" вбачається, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

При цьому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати незалежно від домовленості сторін у договорі оренди землі про можливість такої зміни. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19.

Відповідно до Витягу №156 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.07.2020 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:018:0007 становить 8623389,44 грн.

Відповідно до Витягу №127 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.01.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:018:0007 становить 8622952,68 грн.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, 26 січня 2022 року між Височанською селищною радою, в особі селищного голови Мороза Олександра Васильовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в подальшому "Орендодавець", з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд" (), адреса 62403, Харківська обл., Харківський район, смт Бабаї, вулиця Вторчерметівська, 4, в подальшому "Орендар", керуючись ст. 30 Закону України Про оренду землі, на підставі рішення XIII сесії V скликання від 27.03.2008 року, витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 03 червня 2008 року, зареєстрованого 04 червня 2008 року про нижченаведене, а саме: внесення змін в п.5 та п.9 договору, а також в розділ Реквізити сторін, уклавши їх в новій редакції: 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 8622952 (вісім мільйонів шістсот двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 68 коп. в цінах станом на 01.01.2021 року.

9. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Височанської селищної ради в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки, в сумі 258688 (двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім грн. 58 коп. на рік.

В розділі договору Реквізити сторін викласти змінені реквізити Орендодавця в наступній редакції: рахунок №0020633 в ГУК Харків обл/СТГ Високий, код отримувача - 37874947, банк отримувача Казначейство України (КАП), код бюджетної класифікації - 18010600.

Ця угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 03 червня 2008 року, укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий - в Орендаря.

При цьому, позивачем до суду не подано доказів того, що з часу укладання вказаної додаткової угоди від 26.01.2022 до договору оренди землі було проведено нову нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки. Не надано також доказів того, що позивач звертався до відповідача щодо неправильності або помилковості розміру нормативно-грошової оцінки, яка була зазначена у додатковій угоді від 26.01.2022 на підставі витягу №127 від 22.01.2021 та/або доказів оскарження витягу №127 з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 22.01.2021.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про внесення змін до п.п. 5, 9 договору оренди землі, укладеного 03.06.2008.

Щодо позовних вимог про внесення змін до п.п. 10, 11, 13, 20, 21, 22, 23, 24 договору оренди землі, укладеного 03.06.2008, суд зазначає наступне.

Дійсно, у відповідності до частини 4 статті 179 Господарського Кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, в т.ч. типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Конкретизувати умови означає визначити ті умови договору, які мають змінюваний характер в залежності від конкретних умов відповідних правовідносин (стосовно договору оренди земельної ділянки, наприклад, це місцезнаходження, цільове призначення, площа та якісні характеристики земель, перелік, характеристика і стан лінійних споруд, інших об`єктів інфраструктури, у тому числі доріг, наявність обмежень, ставка та розмір орендної плати, строк дії договору тощо).

Однак суд наголошує, що позов складається з його підстав та предмету. Під предметом позову розуміється певна матеріальна правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставами позову є зазначені позивачем в позовній заяві обставини, якими він обґрунтовує свої матеріально-правові вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В даному ж випадку, ці пункти безпосередньо не стосуються зміни розміру орендної плати за договором у зв`язку зі зміною розміру нормативної оцінки землі, що вже відбулася.

Також, суд зауважує, що підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін.

Втім, у спірному договорі оренди землі сторони не погодили право на внесення змін до його положень, які запропоновані в додатковій угоді позивачем. Чинне законодавства також не містить прямих вказівок щодо необхідності внесення таких змін до договору оренди землі.

Конституція України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

До загальних принципів господарювання відноситься заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст. 6 ГК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України (свобода договору) встановлено наступне. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

На цій підставі суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині (в частині внесення змін до 10, 11, 13, 20, 21, 22, 23, 24 договору оренди землі, укладеного 03.06.2008) не обґрунтовані, не відповідають чинному законодавству і тому не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про внесення змін до п. 14 спірного договору оренди землі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 416 ЦК України, право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку права користування; 3) відмови землекористувача від права користування; 4) невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд. Право користування земельною ділянкою для забудови може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

Згідно до п.14 Договору оренди землі земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу.

Пунктом 15 спірного договору оренди визначено, що цільове призначення зазначеної вище земельної ділянки землі категорії житлової та громадської забудови (цільове (функціональне) використання для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу.

Згідно п. 25 спірного договору, на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження на використання в охоронній зоні існуючої ЛЕМ 6 кВт, загальною площею 0,2057 га. Згідно містобудівного обґрунтування планується перенесення існуючих опор за межі земельної ділянки, в разі демонтажу опор лінії електромереж обмеження з частині земельної ділянки площею 0,2057 га буде знято.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Підставами для внесення змін до договору, передбаченими законом, є: істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 ЦК України), істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України), інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Аналіз статті 652 ЦК України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №905/3332/15, від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15.

Частина четверта статті 652 ЦК України встановлює, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Крім того, за ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

Отже, за змістом наведених законодавчих положень зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Разом з тим при зверненні з вимогами про зміну договору на підставі ст. 652 ЦК України на позивача у відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.

Однак, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи 20.07.2022 Господарським судом Харківської області було ухвалено судове рішення у справі №922/4401/21 за позовом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд" про припинення договору оренди. Позовні вимоги у вказаній справі обґрунтовувались невиконанням ТОВ "МВР-Трейд" п.14 договору оренди землі від 03.06.2008 в частині будівництва торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу, отримання дозвільної документації для будівництва, що на думку позивача, було підставою для припинення договору оренди землі від 03.06.2008 в судовому порядку, шляхом його розірвання, на підставі ст. 416 ЦК України. Вказаним рішенням у задоволенні позову було відмовлено повністю. Зокрема, у рішенні суду було встановлено наступне: "Пунктом 8 Договору встановлено, що його укладено на п`ятдесят років. При цьому суд зауважує, що в договорі відсутні положення, які встановлюють строки завершення будівництва, а отже з вказаної обставини є недоведеним факт порушення відповідачем істотних умов договору оренди землі від 03.06.2008 щодо строків будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу на земельній ділянці за кадастровим номером :00:018:0007. При цьому наявним в матеріалах справи Договором підряду від 21.11.2019 підтверджується намір відповідача здійснювати необхідні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером :00:018:0007, оскільки предметом цього договору є виконання робіт щодо погодження проекту будівництва комплексу будівель і споруд торгово-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу, розробка і погодження проекту перенесення опор ліній електромереж, які підлягають перенесенню за умовами п.25 Договору оренди землі від 03.06.2008.".

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем усіх передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України передумов в їх сукупності для внесення змін до договору, а також не доведено винятковість випадку коли можливо внести зміни до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Відмова у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 372/1036/15-ц.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень законодавства з боку відповідача, тож суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості, а не з підстав пропущення строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

У зв`язку з перебуванням судді Погорелової О.В. у період з 02.01.2023 по 06.01.2023 включно у щорічній відпустці, (07.01.2023, 08.01.2023 вихідні дні), повне рішення підписане 09.01.2023.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Височанська селищна рада Харківського району Харківської області (62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Бульварна, 12, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд" (62403, Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Вторчерметівська, 4, ).

Повне рішення підписане 09 січня 2023 року.

Суддя О.В. Погорелова