номер провадження справи 4/112/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 Справа № 908/1633/22

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», (01010, м. Київ вул. Івана Мазепи, буд. 6)

до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15)

про стягнення 1 942 640,49 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача Михайлова Н.М., на підставі довіреності № 11/332 від 10.01.2022 (адвокат);

від відповідача не з`явився;

05.09.2022 до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», м. Київ з позовною заявою до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя про стягнення 1 942 640,49 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ-86/2021 від 30.10.2021, в тому числі 1 398 191,13 грн. основного боргу, 271 138,06 грн. пені, 246 757,28 грн. інфляційних втрат та 26 554,02 грн. 3 % річних.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 справу № 908/1633/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1633/22, присвоєно справі номер провадження 4/112/22, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.10.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/1633/22 до 12.12.2022, підготовче засідання відкладено на 24.10.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі строк дії режиму воєнного стану продовжений до 19.02.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2022 судом повідомлено сторін, що у зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, підготовче судове засідання у справі № 908/1633/22, призначене на 24.10.2022, не відбудеться, підготовче засідання у справі перенесено на іншу дату, про яку сторони будуть повідомлені додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.11.2022 у справі № 908/1633/22 призначено підготовче засідання на 23.11.2022. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» щодо розгляду справи № 908/1633/22 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 908/1633/22, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.12.2022.

Судове засідання 12.12.2022 проводилося в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

До системи відеоконференцзв`язку 12.12.2022 приєднався представник позивача.

В судовому засіданні 12.12.2022 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 12.12.2022 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно не попередив.

Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 908/1633/22 відповідач повідомлений належним чином ухвалою суду по справі від 23.11.2022, копія якої станом на 12.12.2022 на адресу суду відділенням поштового зв`язку без вручення адресату не поверталася. Крім того, ухвала господарського суду Запорізької області від 23.11.2022 у справі № 908/1633/22 про призначення судового засідання на 12.12.2022 направлялася на електронну адресу відповідача .

Таким чином, наявні у матеріалах справи № 908/1633/22 докази свідчать, що відповідач обізнаний про порушення провадження у даній справі та подальший хід розгляду справи.

При цьому судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду даної справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Згідно приписів ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Однією із найважливіших гарантій забезпечення захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист безпосередньо в Основному законі України.

Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу статей 6, 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 12.12.2022 за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 11, 509, 525, 530, 610, 611, 625, 629, 692 ЦК України, ст., ст. 173-175, 193, 216-218, 230, 265 ГК України. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ-86/2021 від 30.10.2021 щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з постачання електричної енергії за грудень 2021 року та січень 2022 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1 398 191,13 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з постачання електричної енергії позивач, керуючись приписами діючого законодавства та положеннями укладеного сторонами договору, нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 271 138,06 грн., 3 % річних у розмірі 26 554,02 грн., а також інфляційні нарахування в розмірі 246 757,28 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 29 139,60 грн.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

19.04.2018 набрав чинності Кодекс систем розподілу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 310 від 14.03.2018.

Відповідно до положень абз. 1, 22, 23 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 2628-VIII від 23.11.2018) під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. У разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків: пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Згідно з п., п. 2, 6 вищевказаної постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Згідно з п. 3.1.1 ПРРЕЕ 3.1.1. постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Пунктами 3.1.7, 3.1.8, 3.1.9 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Матеріали справи свідчать, що 30.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (позивачем у справі) та Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (відповідачем у справі) підписаний Договір про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ/86/2021(ЗАлК-Д-2021-306) далі за текстом Договір.

Також 30.10.2021 відповідач підписав Повідомлення про намір укласти договір та Заяву до Договору про постачання електричної енергії споживачу (повідомлення про намір укласти договір).

Відповідач факту укладення Договору про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ/86/2021(ЗАлК-Д-2021-306) від 30.10.2021 не заперечив.

Пунктами 1.1, 1.2 Договору встановлено, що цей Договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником. Умов цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач (Постачальник) продає електричну енергію відповідачу (Споживачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з Оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. (п. 2.2 Договору)

Пунктом 3.1 Договору визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві до Договору (Повідомлення про намір укласти договір), яка є Додатком № 1 до цього Договору. Споживач разом із заявою до Договору (Повідомлення про намір укласти договір) та не пізніше 01 грудня кожного поточного року надає постачальнику на погодження відомості про розмір очікуваного помісячного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди наступного року (Додаток № 3 до Договору).

Відповідно до Заяви до Договору про постачання електричної енергії споживачу (повідомлення про намір укласти договір) від 30.10.2021 початок постачання 01.12.2021.

Згідно з розділом 5 «Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії» Договору сторони узгодили, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються згідно з Додатком № 2 до Договору. (п. 5.1) Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в Додатку № 2 до Договору. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. (п. 5.2) Попередня вартість електричної енергії Постачальником зазначається у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, який надається на весь замовлений обсяг на місяць поставки. (п. 5.3) Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. (п. 5.4) Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на рахунок Постачальника, вказаний в Договорі, якщо про інший рахунок Постачальником не було Повідомлено Споживача. Оплата вважається здійсненою після того, як на відповідний рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни. (п. 5.5) Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у термін, визначений у Додатку № 2. (п. 5.6)

Як свідчать матеріали справи, до Договору укладений Додаток № 2 до Договору «Тарифи (ціни) та строки оплати електричної енергії (Комерційна пропозиція)» п. 2 «Термін (строки) виставлення рахунку та терміни (строки) оплати» якої визначено, що рахунок виставляється Постачальником до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання (якщо інший строк (термін) не визначено у Договорі). Оплата за цим Договором має бути здійснена Споживачем у наступні терміни: до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання в розмірі 100 % вартості, визначеної в рахунку.

Відповідно до розділу 3 Договору «Умови постачання» Споживач щоденно, не пізніше 10 години дня, наступного за днем постачання, надає Постачальнику інформацію щодо фактичного обсягу споживання за попередню добу, а до 10 числа місяця, наступного за звітним, надає повну інформацію за місяць постачання. У випадку відсутності таких даних Постачальник використовує данні, отримані з платформи MMS, або дані, надані Оператором системи розподілу. На підстави отриманих від Споживача даних та/або даних Постачальника послуг комерційного обліку (Оператора комерційного обліку) Постачальник до 12 числа місяця, наступного за місяцем поставки, складає, підписує і скріплює печаткою попередній Акт приймання-передачі електричної енергії та направляє його Споживачу. Після визначення Адміністратором розрахунків (НЕТ «УКРЕНЕРГО») всіх небалансів та фактичного споживання, але не пізніше 90 днів з моменту закінчення періоду постачання, Постачальник готує коригуючий Акт приймання-передачі електричної енергії. (п. 3.4) Споживач протягом 2 робочих днів з дати одержання Актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернутим Постачальнику один примірник оригіналу Акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі. (п. 3.5) У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 3.5 Договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою Споживачем від Постачальника у відповідному звітному місяця на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються Постачальником послуг комерційного обліку до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку. (п. 3.6)

Пунктом 13.1 Договору визначено, що цей Договір є укладеним з дати його підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє по 31.01.2022 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

У випадку якщо Споживач продовжив користуватися електричною енергією та не повідомив про розірвання Договору, Договір вважається продовженим на нових умовах. (п. 13.2)

Матеріали справи не містять заяв про припинення дії Договору, в судовому порядку Договір не визнано недійсним і не розірвано.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторонами у справі складені і підписані:

- Акт № 8 від 31.12.2021 приймання-передачі електричної енергії за грудень 2021 року, відповідно до якого вартість спожитої (купованої) відповідачем в грудні 2021 року електричної енергії склала 980 876,75 грн. з ПДВ;

- Акт № 2 від 31.01.2022 приймання-передачі електричної енергії за січень 2022 року, відповідно до якого вартість спожитої (купованої) відповідачем в січні 2022 року електричної енергії склала 838 274,38 грн. з ПДВ.

Зазначені Акти приймання-передачі відповідачем отримані та погоджені сторонами без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників Постачальника та Споживача на кожному з цих актів, які скріплені печатками підприємств.

Відповідач факт отримання від позивача Актів приймання-передачі електричної енергії за грудень 2021 року та січень 2022 року на загальну суму 1 819 151,13 грн. не заперечив.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Згідно з пп. 1) п. 6.2 Договору Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно умов цього Договору.

В свою чергу, Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію. (п. 7.1 Договору)

Враховуючи положення п. 2 Додатку № 2 до Договору «Тарифи (ціни) та строки оплати електричної енергії (Комерційна пропозиція)» оплата Споживачем здійснюється до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання в розмірі 100 % вартості.

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору відповідач за отриману електричну енергію у встановлені Договором строки та в повному розмірі не розрахувався. Як зазначає позивач, по Акту приймання-передачі електричної енергії № 8 від 31.12.2021 в строки, визначені Договором, від відповідача надійшла плата в розмірі 120 960,00 грн., а по Акту приймання-передачі електричної енергії № 2 від 31.01.2022 в строки, визначені Договором, від відповідача надійшла плата в розмірі 300 000,00 грн.

Решту суми заборгованості в розмірі 1 398 191,13 грн. відповідач не сплатив.

Відповідачем не заперечується факт, що Акти приймання-передачі електричної енергії № 8 від 31.12.2021 і № 2 від 31.01.2022 за грудень 2021 року та січень 2022 року у передбачені Договором строки та у повному обсязі ним неоплачені.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Споживачі електричної енергії зобов`язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та сплачувати обсяги електроенергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перед ТОВ «Енерджі Трейд Груп» за поставлену електричну енергію в розмірі 1 398 191,13 грн. підтверджується фактичними обставинами справи та відповідачем жодними письмовими доказами не спростований.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов`язання відповідача оплатити поставлену за спірний період електричну енергії за Договором не припинено.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів погашення заборгованості у повному обсязі або свого контррозрахунку суми заборгованості, заявленої до стягнення, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» заборгованості за поставлену електричну енергію в розмірі 1 398 191,13 грн. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до змісту ст., ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором № ЕЗ/86/2021(ЗАлК-Д-2021-306) від 30.10.2021 підтверджено матеріалами справи.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує підпунктом 9.2 Договору, яким сторони визначили, що у разі порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником, Постачальник має право вимагати сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені за не оплату відповідачем Акту № 8 від 31.12.2021 приймання-передачі електричної енергії та Акту № 2 від 31.01.2022 становить 271 138,06 грн.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний неправильно, оскільки при розрахунку пені позивачем неправильно, виходячи з умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ/86/2021(ЗАлК-Д-2021-306) від 30.10.2021, визначено строк виконання зобов`язання (тобто кінцевий термін, коли відповідач мав виконати зобов`язання з оплати за спожиту за спірний період електричну енергію).

Згідно проведеного судом перерахунку за порушення строків розрахунків за Договором стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 269 570,91 грн.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача пені заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 269 570,91 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені в задоволені позову відмовляється.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 246 757,28 грн. інфляційних втрат та 26 554,02 грн. 3 % річних.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться, зокрема зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем розрахунків по Договору № ЕЗ/86/2021(ЗАлК-Д-2021-306) від 30.10.2021, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що даний розрахунок позивачем виконаний неправильно, оскільки при розрахунку 3 % річних позивачем неправильно визначено строк виконання зобов`язання.

Згідно проведеного судом перерахунку за порушення строків розрахунків за Договором стягненню з відповідача підлягають 3 % річних в розмірі 26 297,75 грн.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 26 297,75 грн. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних в задоволені позову відмовляється.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

З наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати в розмірі 246 757,28 грн., які розраховані за загальний період з січня 2022 року по липень 2022 року.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 246 757,28 грн. інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 398 191,13,00 грн. основного боргу, 269 570,91 грн. пені, 26 297,75 грн. 3 % річних і 246 757,28 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», м. Київ до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя про стягнення 1 942 640,49 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № ЕЗ-86/2021 від 30.10.2021 задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 00194122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», (01010, м. Київ вул. Івана Мазепи, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 36716332) 1 398 191 (один мільйон триста дев`яносто вісім тисяч сто дев`яносто одну) грн. 13 коп. основного боргу за поставлену електричну енергію, 269 570 (двісті шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 91 коп. пені, 26 297 (двадцять шість тисяч двісті дев`яносто сім) грн. 75 коп. 3 % річних, 246 757 (двісті сорок шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 28 коп. інфляційних втрат та 29 112 (двадцять дев`ять тисяч сто дванадцять) грн. 26 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 26» грудня 2022 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.