ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2047/22

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Давидичевої Альони Миколаївни, м. Ірпінь

про стягнення 10 476 грн. 59 коп.

Представники сторін:

не викликались

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 10 476 грн. 59 коп. заборгованості, з яких: 7 592 грн. 96 коп. борг, 1 400 грн. 34 коп. пеня, 951 грн. 79 коп. 20 % річних, 531 грн. 50 коп. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору поставки № 274-20 від 14.04.2020 р.

Ухвалою суду від 24.10.2022 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов`язано відповідача надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків, а також докази його направлення на адресу позивача; встановлений строк для подання відповідачем відзиву на позов та інших документів в строк до 23.11.2022.

22.11.2022 відповідач надав докази сплати основної заборгованості в розмірі 7 592 грн. 96 коп., що підтверджується квитанцією № 39475772 від 17.11.2022 на суму 4 999 грн. та квитанцією № 39486135 від 18.11.2022 на суму 2 593 грн. 96 коп. та 1 000 грн. видатково-касовим ордером № 222 від 08.06.2022 р.

Також на виконання вимог суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в стягненні штрафних санкцій, оскільки з 27.02.2022 по 31.03.2022 місто Буча Київської області перебувало під окупацією збройних сил Російської Федерації, у зв`язку з чим відповідач не зміг здійснювати підприємницьку діяльність. Крім того, у вказаний проміжок часу майно відповідача, в тому числі алкогольні напої, поставлені позивачем, були розкрадені та знищені військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації, що підтверджується довідкою № 1632/109/1403-22 щодо звернення відповідача з заявою про злочин до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, яку зареєстровано до ЖЕО № 8710 від 22.07.2022 та приєднано до матеріалів кримінального провадження внесено до ЄРДР за № 0001632 від 20.05.2022 за ознаками вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Також відповідачем наданий лист торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, в якому засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Позивачем подана відповідь на відзив, в якому він не погоджується із доводами відповідача, посилаючись на наступне: товар отриманий відповідачем у січні 2022 року мав бути сплачений позивачу, згідно договору поставки № 274-20 від 14.04.2020 до введення воєнного стану в Україні; позивач не отримував повідомлення від відповідача про наявність форс-мажорних обставин зі Свідоцтвом/Сертифікатом, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин та вплив на виконання зобов`язання, що унеможливив його виконання у термін, передбачений договором.

Відповідач подав письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, посилаючись на те, що лист торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 є належним засвідченням форс-мажорних обставин, а тому повторно просить суд відмовити в задоволенні штрафних санкцій.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо форс-мажорних обставин, оскільки останнім не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Давидичевою Альоною Миколаївною (Покупець) було укладено договір поставки № 274, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність покупця алкогольні напої (Товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 21 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати.

Згідно п. 8.1 договору жодна із сторін не відповідає перед іншою стороною за затримку, недопоставку або невиконання зобов`язань відповідно до цього договору, обумовлених обставинами, які виникли всупереч бажань сторін і котрі неможливо передбачити або уникнути, враховуючи оголошену або фактичну війну, громадянські заворушення, епідемії, ембарго та стихійне лихо і т.п. Свідоцтво, яке надано відповідною торгівельною палатою є достатнім підтвердженням наявності і тривалої дії непереробної сили. Обставини непереборної сили не звільняють сторони від виконання зобов`язань після їх припинення.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних: № 18191/16709 від 29.01.2022 на суму 3 475 грн. 92 коп., № 18192/16710 від 29.01.2022 на суму від 417 грн. 60 коп., № 32031/29719 від 19.02.2022 на суму 3 754 грн. 92 коп., № 3232/29720 від 19.02.2022 на 944 грн. 52 коп. Всього на загальну суму 8 592 грн. 96 коп., за який відповідач розрахувався частково, в розмірі 1 000 грн.

В подальшому квитанцією № 39475772 від 17.11.2022 на суму 4 999 грн. та квитанцією № 39486135 від 18.11.2022 на суму 2 593 грн. 96 коп. відповідач повністю сплатив борг, який на момент розгляду спави погашено вже після звернення позивача з даним позовом.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідачем подані докази сплати суми основного боргу, провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 951 грн. 79 коп. 20% річних, 1 400 грн. 34 коп. пені та 531 грн. 50 коп. штрафу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 9.2 договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 951 грн. 79 коп. 20% річних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 400 грн. 34 коп. пені та 531 грн. 50 коп. штрафу.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.1. договору у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати поставленого товару нараховано 1 400 грн. 34 коп. пені та 531 грн. 50 коп. штрафу відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Право встановити в договорі розмір і порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам ч.ч. 2,4 ст. 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господаських зобов"язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, а також приписами ст. 546 ЦК України та ст. 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в частині нарахування штрафних санкцій, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Провадження в частині основного боргу закрити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Давидичевої Альони Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, код 35871504) 1 400 (одну тисячу чотириста) грн. 34 коп. пені, 951 (дев`ятсот п`ятдесят одну) грн. 79 коп. 20 % річних, 531 (п`ятсот тридцять одну) грн. 50 коп. штрафу, 2 481 (двітисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 24.01.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована