РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2022Справа № 904/346/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки"

2. ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Дяченко Я.А.

Представники учасників справи:

від позивача Талоконов К.В.;

від відповідача-1 не з`явились;

від відповідача-2 не з`явились.

В судовому засіданні 22.12.2022 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 09.01.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом № 1201/22-2 від 12.01.2022 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 27АН-20 від 27.05.2020 року у розмірі 3 668 356,43 грн., з них: 2 625 697,12 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів та 1 042 659,31 грн. - 70% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 27АН-20 від 27.05.2020 року щодо своєчасної та повної оплати чергових лізингових платежів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/346/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 року передано за виключною територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Господарському суду міста Києва справу № 904/346/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" про стягнення 2 625 697,12 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 1 042 659,31 грн. 70% річних.

23 серпня 2022 року матеріали справи № 904/346/22 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022 року матеріали справи передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 року прийнято справу № 904/346/22 до провадження, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.09.2022 року.

В підготовчому засіданні 20.09.2022 року судом оголошувалася перерва.

У зв`язку з сигналом "Повітряна тривога", підготовче засідання, призначене на 11.10.2022 року не відбулося, підготовче засідання призначено на 18.10.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 року заяву № 0609/22-1К від 06.09.2022 року «Про збільшення розміру позовних вимог» Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" у справі № 904/346/22 прийнято до розгляду, залучено до участі у справі в якості відповідача-2 - ОСОБА_1 , підготовче засідання відкладено на 15.11.2022 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 15.11.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 904/346/22 до судового розгляду по суті на 01.12.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 року розгляд справи відкладено на 22.12.2022 року.

В судовому засіданні 22.12.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідачів в судове засідання 22.12.2022 року не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (надалі - позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» (надалі - відповідач-1, лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 27АН-20 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені у додатку № 1 «Специфікація» до договору.

Пунктом 1.2. договору визначено, що строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року.

Згідно з п. 2.1. договору вартість майна становить гривневий еквівалент 338 000,00 Євро, що розраховується за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг» (httt:/www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладення цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами та на дату укладення цього договору становить 9 991 719,40 грн. з ПДВ. Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами відповідно до умов п. 2.1.1. договору. Сторони погодили використовувати банківські дні для визначення Міжбанківського курсу. Сторони погодили, що лізингодавець залишає за собою право використовувати у якості Міжбанківського курсу середньозважений курс Євро, встановлений на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua/ на власний розсуд (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку № 2 «Графік внесення лізингових платежів» до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у договорі.

За змістом п. 3.2. договору авансовий платіж лізингоодержувача в рахунок сплати майна складає 0,00% від вартості майна та складає 0,00 Євро, та підлягає сплаті в термін до 03.06.2020 року включно. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з Міжбанківського курсу на дату, що передує даті фактичної оплати, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами.

Пунктом 3.3. договору визначено, що за надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем, у розмірі 3380,00 Євро у строк до 03.06.2020 року. Комісія сплачується лізингоодержувачем на поточний рахунок лізингодавця в національній валюті за Міжбанківським курсом фактичної оплати.

Відповідно до п. 3.4. договору розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються у графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної у графіку , виходячи з Міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами. Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором. Сторони домовились, що при зміні Міжбанківського курсу фактичної оплати, Міжбанківського курсу графіку, Міжбанківського курсу акту приймання-передачі по відношенню до Міжбанківського курсу договору, пропорційно автоматично змінюється і ціна договору в гривні, і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору в гривні.

Згідно з п. 3.5. договору чергові лізингові платежі складаються з:

3.5.1. суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної у графіку, помноженої на фіксований Міжбанківський курс акту приймання-передачі;

3.5.2. платежу як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, який не може бути меншою за 1 (одну) гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна.

Враховуючи валютну складову платежів по договору, сторони погодили, що всі сплачені лізингоодержувачем грошові кошти за договором в гривні зараховуються лізингодавцем в рахунок оплати грошових зобов`язань за договором виходячи з Міжбанківського курсу Євро, встановленого на відповідний (мінімально дозволений) банківський день (встановлений чинною Постановою НБУ щодо строків здійснення банками купівлі іноземної валюти за дорученням юридичних осіб)після дня зарахування грошових коштів лізингодавцю згідно умов договору (п. 3.7. договору).

В п. 3.8. договору сторони домовились, що при зміні курсу валют на дату зарахування грошових коштів згідно п. 3.7. договору по відношенню до Міжбанківського курсу фактичної оплати та/або Міжбанківського курсу графіку, пропорційно автоматично змінюється і ціна договору, і в даному випадку, немає потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору.

Відповідно до п. 4.1. договору предмет лізингу передається лізингодавцем та приймається в лізинг лізингоодержувачем впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії, зазначеної в п. 3.3. договору, та лише після виконання лізингоодержувачем вимог щодо страхування майна.

За змістом п. 4.2. договору передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акту приймання-передачі майна.

Згідно з п. 8.1. договору у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати 70 (сімдесяти) процентів річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом п. 10.3. договору у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані у графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви.

Ціна договору становить гривневий еквівалент 408 756,91 Євро, що за Міжбанківським курсом договору на дату його укладення становить 12 083 385,64 грн. з ПДВ. Ціна договору складається з гривневих еквівалентів: вартості майна, платежів як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно та одноразової комісії, визначених у Євро (п. 11.1., 11.2. договору).

Відповідно до п. 11.2.1. договору платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 67 376,91 Євро, що за Міжбанківським курсом договору на дату його укладення становлять 1 991 749,05 грн. Платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 3.5.2. договору.

Строк дії договору з 27 травня 2020 року по 20 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору (п. 12.1. договору).

До договору було укладено специфікацію, у якій сторонами за договором було визначено найменування, марку, модель, модифікацію, ціну одиниці, загальну вартість об`єкта лізингу.

Відповідно до специфікації загальна вартість об`єкта лізингу 338 000,00 Євро.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Акту приймання-передачі від 29.05.2020 року (додаток № 3 до договору) лізингодавець передав об`єкт лізингу, а саме: навісний дискатор Kverneland Quqalidisc 6000, обприскувач самохідний Kverneland iXdrive 5240, загальною вартістю 338 000,00 євро, що еквівалентно станом на момент підписання акту приймання-передачі 10 025 147,60 грн.

Також між сторонами було погоджено графік сплати лізингових платежів.

Додатковими угодами № 1 від 23.07.2020 року та № 2 від 29.12.2020 року сторони погодили графік внесення лізингових платежів.

28 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (лізингодавець), ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» (лізингоодержувач) укладено договір поруки № 1П/27АН-20 (надалі - договір поруки), предметом якого є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору, а також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадках неможливості виконати лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити вимоги безпосередньо до поручителя чи лізингоодержувача або обом сторонам одночасно.

Пунктом 6.2. договору поруки передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Позивач зазначає, що всупереч прийнятим на себе обов`язкам, відповідач-1 зобов`язання за договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача-1 виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів в розмірі 129 002,56 Євро, що еквівалентно 4 727 453,61 грн. (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог), а саме: 1,88 Євро - по четвертому платежу, 28,96 Євро - по шостому платежу, 4177,00 Євро - по дванадцятому платежу, 4306,34 Євро - по тринадцятому платежу, 33 800,00 Євро частини вартості предмету лізингу та 4085,94 Євро - по чотирнадцятому платежу, 1607,58 Євро - по шістнадцятому платежу, 1452,01 Євро - по сімнадцятому платежу, 1607,58 Євро - по вісімнадцятому платежу, 1555,73 Євро - по дев`ятнадцятому платежу, 33 800,00 Євро частини вартості предмету лізингу та 1452,01 Євро - по двадцятому платежу, 1166,79 Євро - по двадцять першому платежу, 1205,69 Євро - по двадцять другому платежу, 1205,69 Євро - по двадцять третьому платежу. Крім того, у зв`язку з простроченням сплати лізингових платежів позивачем нараховано та заявлено до стягнення 70% річних у розмірі 1 705 396,41 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 частини другої статті 11 наведеного Закону передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі у порядку, встановленому договором.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містяться в статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

При цьому стаття Закону України "Про фінансовий лізинг" не містить приписів щодо вичерпного переліку зазначених у ній платежів та дозволяє сторонам вільно визначатися з іншими витратами лізингодавця, які, на їх розсуд, мають бути включені до складу лізингових платежів, оскільки безпосередньо пов`язані з виконанням певного договору.

Зазначені положення статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.07.2018 року у справі № 911/2449/17, від 26.04.2018 року у справі № 911/3483/16, від 21.02.2020 року у справі № 910/10191/17.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору лізингу позивач передав, а відповідач-1 прийняв об`єкт лізингу: навісний дискатор Kverneland Qualidisc 6000 та обприскувач самохідний Kverneland iXdrive 5240, що підтверджується Актом приймання-передачі від 29.05.2020 року за договором.

У справі, що розглядається, лізингоодержувач не виконував зобов`язань з оплати лізингових платежів належним чином, а саме порушив графік оплати лізингових платежів за 4, 6, 12 - 23 періоди лізингу, що призвело до виникнення заборгованості за договором, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на стягнення заборгованості у судовому порядку.

За розрахунками позивача, заборгованість відповідача-1 за договором становить 129 002,56 Євро, що еквівалентно 4 727 453, 61 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку суми основного боргу у гривневому еквіваленті позивач застосовує курс 1 Євро станом на 05.09.2022 року (день, що передує даті складання заяви про збільшення розміру позовних вимог), що дорівнює 36,6462 грн. (129 002,56 х 36,6462).

Суд зазначає, що застосування курсу 1 Євро (36,6462 грн.) при розрахунку суми основного боргу суперечить умовам пункту 10.3. договору, за умовами якого лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складення саме позовної заяви.

Матеріалами справи підтверджується, що позовна заява у даній справі складена позивачем 11.01.2022 року, курс 1 Євро станом на 11.01.2022 року становив 31,2909 грн.

Суд відмічає, що позивач помилково ототожнює заяву про збільшення розміру позовних вимог з вже пред`явленим позовом.

Відповідно до судової практики під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (постанови Верховного Суду від 04.10.2022 року у справі № 902/34/21, від 18.10.2022 року у справі № 910/18639/21, від 27.09.2022 року у справі № 922/423/19).

Разом із тим, позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Подати позов - означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститися прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при здійснені розрахунку заборгованості за договором лізингу слід застосовувати курс Євро до гривні станом на 11.01.2022 року, а саме 31,2909 грн

За розрахунком суду, заборгованість відповідача-1 за договором лізингу становить 4 036 606,20 грн., з розрахунку: 129 002,56 Євро х 31,2909 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що факт наявності заборгованості у відповідача-1 перед позивачем в розмірі 4 036 606,20 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем-1 не спростований.

Доказів сплати лізингових платежів на суму 4 036 606,20 грн. матеріали справи не містять, отже порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову про стягнення суми основного боргу у розмірі 4 036 606,20 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення 690 847,41 грн. основного боргу позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони скористалися наданим їм правом та в пункті 8.1. договору лізингу погодили інший розмір відсотків річних, ніж встановлено в статті 625 Цивільного кодексу України, а саме 70% річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 70% річних, судом встановлено, що загальна сума 70% річних, яка підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1 699 370,24 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 70% річних в сумі 6026,17 грн. позивачу належить відмовити.

Разом з тим, як вже було встановлено судом вище, 28.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон», як кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки», як боржником, та ОСОБА_1 , як поручителем, було укладено договір поруки № 1П/27АН-20, за яким поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов`язань за договором лізингу.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач-2 має відповідати з відповідачем-1 за невиконання грошових зобов`язань перед позивачем за договором лізингу солідарно.

Доказів виконання взятих на себе зобов`язань поручителем перед позивачем матеріали справи не містять, наявності обставин, з якими закон пов`язує припинення поруки, судом не встановлено.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з відповідачів солідарно 5 735 976,44 грн., з них: заборгованості по сплаті лізингових платежів - 4 036 606,20 грн. (чотири мільйони тридцять шість тисяч шістсот шість гривень 20 копійок) та 70% річних - 1 699 370,24 грн. (один мільйон шістсот дев`яносто дев`ять тисяч триста сімдесят гривень 24 копійки)

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 86 039,65 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів порівну.

Щодо витрат позивача на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статті 131-2 Конституції України, статті 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач до матеріалів справи надав копії: договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/02-19 від 27.02.2019 року, додаткової угоди № 33 від 12.01.2022 року до договору № 1/02-19 від 27.02.2019 року, договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/02-22 від 17.01.2022 року.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 3301 від 27.01.2022 року позивач здійснив оплату за надання правової допомоги у розмірі 35 000,00 грн.

Будь-яких інших доказів понесення позивачем витрат на оплату за надання правової допомоги матеріали справи не містять.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія «Альбіон" у даній справі здійснювалося адвокатом Талоконовим Кирилом Валерійовичем на підставі ордеру серії АЕ № 1143110.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Світ агротехніки» проти розміру витрат позивача на правничу допомогу заперечувало, посилаючись на те, що сума таких витрат значно завищена, необгрунтована, недоведена, неспівмірна із складністю справи та з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

З огляду на часткове задоволення позову та зважаючи на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку розподілу судових витрат між сторонами, відшкодуванню за рахунок відповідачів підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 31 208,43 грн., які покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (ідентифікаційний код 36947647, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (ідентифікаційний код 35396734, адреса: 49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31 Д) грошові кошти: заборгованості по сплаті лізингових платежів - 4 036 606,20 грн. (чотири мільйони тридцять шість тисяч шістсот шість гривень 20 копійок) та 70% річних - 1 699 370,24 грн. (один мільйон шістсот дев`яносто дев`ять тисяч триста сімдесят гривень 24 копійки).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (ідентифікаційний код 36947647, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (ідентифікаційний код 35396734, адреса: 49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31 Д) витрати на правничу допомогу - 15 604,22 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот чотири гривні 22 копійки) та судовий збір - 43 019,83 грн. (сорок три тисячі дев`ятнадцять гривень 83 копійки).

4. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (ідентифікаційний код 35396734, адреса: 49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31 Д) витрати на правничу допомогу - 15 604,22 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот чотири гривні 22 копійки) та судовий збір - 43 019,83 грн. (сорок три тисячі дев`ятнадцять гривень 83 копійки).

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.01.2023р.

Суддя О.В. Котков