ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022м. ХарківСправа № 922/4897/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Балцем", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" звернувся до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Балцем" 58843576,63 грн. заборгованості за отриманий природний газ та отриману потужність за період червень-липень 2021 р. за договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 р., з яких: 42357080,20 грн. - основна заборгованість за договором; 717380,23 грн. - 3% річних; 3907700,16 грн. - пеня та 11861416,04 грн. - штраф. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 794500,00 грн., щодо якого судом постановлено ухвалою суду від 28.12.2021р. відкрито провадження у справі розгляд, якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 позовну заяву ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" залишено без руху; встановлено заявнику строк - десять днів з дня вручення ухвали та визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2021 р. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.01.2022 р. о 14:00

03 листопада 2022 року суд закрив підготовче провадження призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17 листопада 2022 року о 12:45 про що постановив відповідну ухвалу.

Ухвалою від 17 листопада 2022 року учасників провадження повідомлено, що судове засідання у справі відбудеться "08" грудня 2022 р. о(б) 12:00 год.

Представники учасників справи у судове засідання призначене на 08.12.2022 року не з`явилися. Проте представником Позивача подавались клопотання про неможливість прибути у судове засідання та провести їх у режимі відеоконференції.

Суд неодноразово зазначав, що через постійні обстріли міста Харкова ворожими військами будівля, у якій розміщується Господарський суд Харківської області, зазнала пошкоджень, а приміщення суду зазнали часткових руйнувань. З моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не може забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому був вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у господарському суді Харківської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя та працює у дистанційному режимі. За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Радою суддів України 02 березня 2022 року опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких керівництвом Господарського суду Харківської області тимчасово до усунення вищезазначених обставин встановлено певний порядок роботи та рекомендовано в усіх судових справах, у яких на дату початку збройної агресії були відкладені судові засідання, відкладати до часу нормалізації ситуації. Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Разом з цим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року). Так, відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку підготовчого провадження, встановленого статтею 177 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що Відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. В той же час, Відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Крім того, господарський суд зазначає, що а ні Позивач, а ні Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Так, від Відповідача надійшов до суду відзив (вх. № 1886 від 26.01.2022) на позовну заяву, де зазначено, що станом на 08.12.2021 наявна заборгованість перед ТОВ «Трансгазпром» за договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року, що становить 42 357 080,20 грн. (де: 40 621 214,56 грн. заборгованість за отриманий Споживачем природний газ за період червень-липень 2021 року; 1 735 865,64 грн. заборгованість за отриману Споживачем потужність за період червень-липень 2021 року). Щодо нарахування 3% річних та пені заперечує, оскільки Позивачем невірно здійснені розрахунки та надмірно зазначені дні прострочення виконання зобов`язання з 11.07.2021 по 15.07.2021 включно. Відповідач визнає свої вимоги частково, а також просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу на 90% .

В свою чергу Позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 2795 від 07.02.2022) у якому заперечує стосовно зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу на 90%, вважає їх не обґрунтованими. Також, разом з відповіддю на відзив Позивачем надано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, а саме зменшення розміру 3% річних, що складає 698 953,74 грн. та пені, яка становить 3815 567,75 грн., таке зменшення обґрунтовано наявною помилкою в частині нарахування суми на кількості днів прострочення під час подання позову до суду.

Як встановлено судом, відповідь на відзив, клопотання про зменшення позовних вимог та відповідний розрахунок було направлено Відповідачеві 04.02.2022. Станом на момент ухвалення судового рішення в матеріалах справи відсутні заперечення Відповідача стовно поданих Позивачем доказів.

Задовольнити клопотання про залучення до участі у справі правонаступника Позивача та замінити учасника справи № 922/4897/21 Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 5, корпус 2, літера В1), саме з таким клопотанням звернувся Позивач до Господарського суду Харківської області 18 листопада 2022 року (зареєстровано за вхідним №14347), де у якості обґрунтування зазначено, що між ТОВ «Трансгазпром» (Позивач) та ТОВ «Газенергопостач» () (Правонаступник) укладено 14.11.2022 договір № 14/11-22 про відступлення права вимоги за Договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року (далі Договір про відступлення права вимоги).

Відповідно до пункту 1.1. Договору про відступлення права вимоги, Первісний Кредитор відступає, а Новий кредитор приймає права вимоги по основній заборгованості в сумі 42 357 080,20 грн. (сорок два мільйони триста п`ятдесят сім тисяч вісімдесят гривень 20 коп.) за Договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року (надалі Основний Договір), з урахуванням всіх додаткових угод та додатків, що є укладеними на дату укладення Договору про відступлення права вимоги, та право вимоги до Божника за Основним договором щодо отримання відсотків річних, неустойки та інфляційних нарахувань, що підлягають нарахуванню, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковими угодами до Основного Договору, який укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТРАНСГАЗПРОМ» (код за ) та ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАЛЦЕМ» (КОД ) (далі Боржник).

Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги Первісного кредитора до Боржника за Основним Договором в сумі, вказаній в п.1.1. даного Договору про відступлення права вимоги, строк оплати якої настав за Основним Договором на дату укладення цього Договору про відступлення права вимоги.

Згідно з пунктом 1.2. Договору про відступлення права вимоги, сторони дійшли згоди, що з дня підписання цього Договору про відступлення права вимоги, Новий кредитор набуває права вимоги по основній заборгованості в розмірі 42 357 080,20 грн. (сорок два мільйони триста п`ятдесят сім тисяч вісімдесят гривень 20 коп.) за Договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року в обсягах та на умовах, що існують на момент укладання цього Договору про відступлення права вимоги та додаткових угод до нього.

Згідно з пунктом 1.4. Договору про відступлення права вимоги, право вимоги до Боржника переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання даного Договору про відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. За змістом статей 512 ЦК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на день укладення договорів факторингу), у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення чи ліквідації, спадкування тощо) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Отже, суд дійшов до висновку задовольнити про часткове задоволення клопотання про заміну Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 5, корпус 2, літера В1) саме в частині надання як новому кредитору прав стягнення заборгованості за отриманий природний газ та отриману потужність за період червень-липень 2021 року за договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 у розмірі 42 357 080,20 грн. основна заборгованість за Договором.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Через постійні обстріли міста Харкова ворожими військами будівля, у якій розміщується Господарський суд Харківської області, зазнала пошкоджень, а приміщення суду зазнали часткових руйнувань. З моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не може забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у господарському суді Харківської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСГАЗПРОМ» та Приватним акціонерним товариством «БАЛЦЕМ» укладений договір № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року. Згідно умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору. (пункт 1.1. Договору). При цьому на умовах п.2.2. Договору, підписаний Сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п.3.4. цього Договору, вважається узгодженням Сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Згідно з пунктом 3.4. та підпунктами 3.4.1. 3.4.4. пункту 3.4. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Відповідно до п.4.1. Договору, ціна за 1000 куб. м природного газу визначається в Додаткових угодах до даного Договору.

Тариф на замовлену потужність (транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и)), що додається до ціни Договору, становить 163,89 грн, (в тому числі, ПДВ 27,31 грн.) за 1000 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу.

З метою погодження обсягів газу, що були передані Постачальником Споживачу в червні-липні 2021 року, а також погодження ціни на природний газ, що був поставлений Споживачу в червні-липні 2021 року, Сторонами був укладений ряд додаткових угод до Договору, а саме:

Додаткова угода № 11 від 27.05.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом червня 2021 року становить 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 01 червня 2021 року на рівні 11 700,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 11 від 27.05.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.) загальною вартістю 23 400 000,00 грн. (двадцять три мільйони чотириста тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за червень 2021 р. № 485 від 30.06.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Додаткова угода № 12 від 04.06.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом червня 2021 року становить 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 07 червня 2021 року на рівні 11 650,02 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 12 від 04.06.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.) загальною вартістю 23 300 040,00 грн. (двадцять три мільйони триста тисяч сорок гривень 00 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за червень 2021 р. № 484 від 30.06.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Додаткова угода № 13 від 11.06.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом червня 2021 року становить 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 14 червня 2021 року на рівні 12 350,04 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 13 від 11.06.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.) загальною вартістю 24 700 080,00 грн. (двадцять чотири мільйони сімсот тисяч вісімдесят гривень 00 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за червень 2021 р. № 487 від 30.06.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Додаткова угода № 14 від 17.06.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом червня 2021 року становить 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 18 червня 2021 року на рівні 12 200,04 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 14 від 17.06.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.) загальною вартістю 24 400 080,00 грн. (двадцять чотири мільйони чотириста тисяч вісімдесят гривень 00 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за червень 2021 р. № 486 від 30.06.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Додаткова угода № 15 від 24.06.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом червня 2021 року становить 1 800,000 тис.куб.м. (один мільйон вісімсот тисяч куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 25 червня 2021 року на рівні 13 400,04 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 15 від 24.06.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 56,922 тис.куб.м. (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять два куб.м.) загальною вартістю 762 757,08 грн. (сімсот шістдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 08 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за червень 2021 р. № 488 від 30.06.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Сторонами також був складений Акт прийому-передачі природного газу за червень 2021 № 489 від 30.06.2021, на підтвердження наданої Постачальником потужності Споживачу в червні 2021 року на загальну кількість 8 056,922 тис.куб.м. (вісім мільйонів п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять дві тис.куб.м.) загальною вартістю 1 320 497,29 грн. (один мільйон триста двадцять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 29 коп.). Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманої договірної потужності за Договором.

Додаткова угода № 16 від 24.06.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом липня 2021 року становить 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 01 липня 2021 року на рівні 13 800,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 16 від 24.06.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 2 000,000 тис.куб.м. (два мільйони куб.м.) загальною вартістю 27 600 000,00 грн. (двадцять сім мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за липень 2021 р. № 568 від 31.07.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Додаткова угода № 17 від 05.07.2021 до Договору, відповідно до якої Сторони погодили, що обсяг газу, який передається Постачальником та приймається Споживачем протягом липня 2021 року становить 1 000,000 тис.куб.м. (один мільйон куб.м.), а також ціну на газ, що передається з 06 липня 2021 року на рівні 14 800,02 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 17 від 05.07.2021, Постачальником був поставлений природний газ Споживачу в обсязі 534,341 тис.куб.м. (п`ятсот тридцять чотири тисячі триста сорок один куб.м.) загальною вартістю

7 908 257,48 грн. (сім мільйонів дев`ятсот вісім тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 48 коп.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за липень 2021 р. № 569 від 31.07.2021 р. Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманого природного газу.

Сторонами також був складений Акт надання послуг № 570 від 31.07.2021, на підтвердження наданої Постачальником потужності Споживачу в липні 2021 року на загальну кількість 2 534,341 тис.куб.м. (два мільйони п`ятсот тридцять чотири тисячі триста сорок один куб.м.) загальною вартістю 415 368,35 грн. (чотириста п`ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім гривень 35 коп.). Підписавши вказаний акт, Споживач підтвердив що не має будь-яких претензій з приводу кількості, вартості та якості отриманої договірної потужності за Договором.

Таким чином, за період червня-липня 2021 року Постачальник передав у власність Споживача природний газ у загальному розмірі 10 591,263 тис.куб.м. (десять мільйонів п`ятсот дев`яносто одна тисяча двісті шістдесят три куб.м.) загальною вартістю 132 071 214,56 грн. (сто тридцять два мільйони сімдесят одна тисяча двісті чотирнадцять гривень 56 коп.), а також надав Споживачу потужність в червні-липні 2021 року на загальну кількість 10 591,263 тис.куб.м. (десять мільйонів п`ятсот дев`яносто одна тисяча двісті шістдесят три куб.м.) загальною вартістю - 1 735 865,64 грн. (один мільйон сімсот тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 64 коп.), що загалом становить суму грошових коштів в розмірі 133 807 080,20 грн. (сто тридцять три мільйони вісімсот сім тисяч вісімдесят гривень 20 коп.).

Згідно з пунктами 4.3. 4.4. Договору, місячна вартість газу визначається як добуток загальної вартості 1000 куб. м. природного газу помноженої на кількість фактично переданих обсягів газу у відповідному місяці. Загальна сума Договору складається із сум вартості місячних переданих/спожитих обсягів природного газу.

Додатковими угодами № 11 17 до Договору, Сторони змінювали пункт 4.5. Договору та викладали його в такій редакції: «Оплата 100% вартості поставлених обсягів газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами до 10 числа місяця, наступного за місяцем споживання.».

Так Позивач зазначає, а Відповідач не заперечує, що Споживачем, в порушення умов Договору за отриманий природний газ та потужність було сплачено лише частково, а саме грошові кошти в розмірі 91 450 000,00 грн. (дев`яносто один мільйон чотириста п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.), де станом на 08.12.2021 заборгованість у Відповідача перед ТОВ «Трансгазпром» за договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 року становить 42 357 080,20 грн. (сорок два мільйони триста п`ятдесят сім тисяч вісімдесят гривень 20 коп.), з яких 40 621 214,56 грн. заборгованість за отриманий Споживачем природний газ за період червень-липень 2021 року, 1 735 865,64 грн. заборгованість за отриману Споживачем потужність за період червень-липень 2021 року.

Як вбачається з наданого Відповідачем відзиву на позовну заяву, останній не заперечує щодо наявності зазначеної заборгованості.

З метою підтвердження стану взаємних розрахунків, Сторонами був складений та підписаний акт звірки взаєморозрахунків по стану за період : 01.02.2021 04.08.2021, який був підписаний Споживачем, що свідчить про згоду Споживача з розміром його заборгованості перед Постачальником за Договором в періоді, що зазначений в акті звірки.

Крім того, Позивач зазначає, що згідно з п.8.2.1. Договору, у разі невиконання Споживачем умов пунктів 4.5. і 4.6. цього Договору, Постачальник має право не здійснювати поставку газу Споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Споживачем умов пунктів 4.6. і 4.15. цього Договору, Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% (трьох відсотків) річних, пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від суми простроченого платежу.

Таким чином Позивачем було нараховано (з урахуванням клопотання про зменшення) 3% річних - 698 953,74 грн, пеня - 3815 567,75 грн та 11 861 416,04 грн.

Доказів сплати Відповідачем заборгованості матеріали справи не містять. При дослідженні відзиву, наданого останнім, судом встановлено, що відповідач не заперечує проти наявного боргу, який утворився за спірний період, проте просив суд зменшити застосовування до нього штрафних санкцій на 90%.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 підкреслив, що платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст. 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Сторони передбачили умовами Договору щодо нарахування штрафних санкцій, так згідно з п.8.2.1. Договору, у разі невиконання Споживачем умов пунктів 4.5. і 4.6. цього Договору, Постачальник має право не здійснювати поставку газу Споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Споживачем умов пунктів 4.6. і 4.15. цього Договору, Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% (трьох відсотків) річних, пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від суми простроченого платежу.

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Верховний Суд у постанову по справі №917/194/18 від 02.04.2019 вказав, що одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції, оскільки вони є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги термін прострочення оплати товару відповідачем, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки штрафу та пені судом встановлено, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, враховуючи вищевикладене, дослідивши доводи Відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав стовно задоволення клопотання в частині зменшення розміру штрафних санкцій на 90%. При цьому суд зазначає, що викладені доводи Відповідача спростовуються запереченнями Позивача та не мають правого ґрунту у цієї справі для задоволення такого клопотання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 233 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Балцем» (код за , юридична адреса: 64200, Харківська обл., Балаклійський р-н, місто Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 5, корпус 2, літера В1) заборгованості за отриманий природний газ та отриману потужність за період червень-липень 2021 р. за договором № 07-03/21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 13.01.2021 р. у розмірі 42 357 080,20 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Балцем» (код за , юридична адреса: 64200, Харківська обл., Балаклійський р-н, місто Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (код за , юридична адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) загальну суму у розмірі 16 375 937,53 грн. (де: 698 953,74 грн. 3 % річних; 3 815 567,75 грн. пеня; 11 861 416,04 грн. штраф), а також судовий збір в розмірі 794 500,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "19" січня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін