РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.12.2022Справа № 910/9117/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний фонд України" (м. Житомир)

до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (м. Київ)

про стягнення 104.219,40 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Земельний фонд України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення 104.219,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав перед позивачем обов`язку по оплаті наданих послуг за Договором про надання консалтингових послуг № 11-18/06/21 від 18.06.21. у розмірі 104.219,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.22. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

05.10.22. від позивача надійшли документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.22. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9117/22, її розгляд, як малозначної, вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Копія означеної ухвали направлялась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, проте відповідний поштовий конверт повернувся до суду без вручення отримувачу.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/9117/22, однак правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

У той же час 18.11.22. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироку у кримінальному провадженні № 0000396.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.22. в задоволенні клопотання Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про зупинення провадження у справі № 910/9117/22 відмовлено.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.06.21. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання консалтингових послуг № 11-18/06/21 (далі - Договір), відповідно до п. 1. якого Фонд (позивач) зобов`язався надати Клієнту (відповідач) всі види інформаційно-консультаційних послуг в сфері земельних правовідносин, інформаційно-консультаційних послуг в сфері права, а Клієнт - прийняти та оплатити надання інформаційно-консультаційних послуг та фактичні виграти, необхідні для виконання даного Договору.

Пунктом 5 Договору визначено, що Клієнт зобов`язується своєчасно забезпечувати Фонд всім необхідним для надання інформаційно-консультаційних послуг, у тому числі документами в потрібній кількості примірників, інформацію в межах, необхідних для виконання замовлення, тощо; оплачувати винагороду за надані послуги та фактичні втрати необхідні для виконання цього Договору.

Пунктом 15 Договору встановлено, що надання послуг оформлюється Актом виконаних робіт, який повинен бути підписаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з дня отримання його від Фонду.

Пунктом 8 Договору передбачено, що оплата за інформаційно-консультаційні послуги проводиться згідно рахунку, не пізніше трьох банківських днів, з дня його отримання Клієнтом.

Згідно з п. п. 17, 18 Договору він набирає чинності (вступає в силу) з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного календарного року. Даний Договір після закінчення строку дії автоматичній пролонгації не підлягає.

Позивач зазначає, що на виконання Договору ним було надано відповідачу послуги на загальну суму 1.437.348,40 грн, які відповідачем були прийняті без будь-яких зауважень, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін Актами виконаних робіт на вказану суму.

Відповідачем було сплачено за надані послуги грошові кошти в розмірі 1.333.129,00 грн, у зв`язку з чим розмір його заборгованості за Договором становить 104.219,40 грн.

Позивач листом-вимогою № 05 від 02.08.22. просив зазначити заплановану дату оплати заборгованості та надати акт звірки взаєморозрахунків, проте ця вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення, сума заборгованості сплачена не була.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається наявність заборгованості відповідача перед позивачем за надані по Договору послуги в розмірі 104.219,40 грн.

Жодних доказів на спростування таких доводів відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження позивача з боку відповідача належними доказами не спростовані.

З огляду на вказане в сукупності судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 104.219,40 грн, з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (03038, місто Київ, вул.Ямська, будинок 32; ідентифікаційний код 37884028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний фонд України" (10014, Житомирська обл., місто Житомир, б.Новий, будинок 5; ідентифікаційний код 40526285) 104.219 (сто чотири тисячі двісті дев`ятнадцять) грн 40 коп. заборгованості та 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко