РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2022Справа № 910/5810/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 29 830 131,61 грн.

суддя Борисенко І.І.

секретар судового засідання Шилін Є.О.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 29 830 131 грн. 61 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором № 876/31/1 від 04.11.2014р., внаслідок чого виникла заборгованість за простроченими процентами в сумі 11 099 863 грн. 01 коп., за порушення строків сплати якої нараховані 4 536 504 грн. 98 коп. - пені, 2 115 439,00 грн. - 3 % річних, 11 590 824 грн. 62 коп. - інфляційних втрат та 487 500,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. (суддя Плотницька Н.Б.) порушено провадження у справі № 910/5810/17, розгляд справи призначено на 22.05.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. зупинено провадження у справі № 910/5810/17 до вирішення пов`язаної справи №911/2798/16, яка розглядається Господарським судом Київської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2018р. поновлено провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.03.2018р.

Судове засідання 29.03.2018р. не відбулось, у зв`язку з направленням 28.03.2018р. матеріалів справи №910/5810/17 до Київського апеляційного господарського суду, оскілки надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р., якою зупинялось провадження у справі № 910/5810/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. повернуто скаржнику.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика", не погодившись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018р., оскаржило її до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2018р. касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018р. у справі № 910/5810/17 повернуто скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами.

07.08.2018р. матеріали справи № 910/5810/17 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1436 від 13.08.2018р., у зв`язку із закінченням терміну повноважень у судді Плотницької Н.Б., матеріали судової справи №910/5810/17 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/5810/17 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018р. прийнято справу № 910/5810/17 до свого провадження. Справу № 910/5810/17 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.10.2018р.

В судовому засіданні 11.10.2018р. представником позивача було подано заяву про відвід судді.

Ухвалою суду від 11.10.2018 заяву публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід судді Привалова А.І. від розгляду справи №910/5810/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 29 830 131 грн. 61 коп. задоволено. Справу №910/5810/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 29 830 131 грн. 61 коп. передано уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ від 16.10.2018, справа передана на розгляд судді Борисенко І.І.

Ухвалою суду від 17.10.2018 справу № 910/5810/17 прийнято до провадження судді Борисенко І.І. Розгляд справи № 910/5810/17 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.11.18.

В подальшому, 30.11.2018 на запит Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018р. №167/18 Господарським судом була надіслана справа №910/5810/17 до апеляційної інстанції, у зв`язку з надходженням касаційної скарги до Північного апеляційного господарського суду на постанову від 15.05.2018р.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

26.02.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" надійшов зустрічний позов, в якому відповідач просив суд визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" право стягнення заборгованості за кредитним договором №876/31/1 від 04.11.2014 в частині заявлених в позові у справі №910/5810/17 вимог про стягнення з ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика": 11 099 863,01 грн. - процентів за користування кредитом, нарахованих за вересень 2016 року - лютий 2017 року; 804 420,35 грн. пені, 86 266,69 грн. 3% річних та 489 434,68 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення по сплаті процентів за користування кредитом, нарахованих за вересень 2016 року - лютий 2017 року; 906 832,82 грн. пені, 155 701,82 грн. 3% річних, 704 219,34 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення по сплаті процентів за користування кредитом, нарахування яких здійснюється позивачем з квітня (з 14.04.2016) по серпень 2016 року; 2 752 299,64 грн. пені, нарахованої за прострочення по сплаті суми кредиту, 72 952,17 грн. пені, нарахованої за прострочення по сплаті процентів за користування кредитом у загальний період з 08.09.2016 по 29.03.2017; штрафу у розмірі 487 500,00 грн.

Ухвалою суду від 04.03.2019 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання відсутнім права.

23.04.2019 на запит Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 Господарським судом була надіслана справа №910/5810/17 до апеляційної інстанції, у зв`язку з надходженням касаційної скарги до Північного апеляційного господарського суду на ухвалу від 04.03.2019 про відмову у прийняті зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

10.12.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 836/31/1 від 04.11.2014 у вигляді втрат банку від інфляції в розмірі 19 378 259,50 грн.

Відповідно до п. 2.ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже має місце нова ціна позову - 19 378 259,50 грн., виходячи з якої й вирішується спір по суті.

27.02.2020 відповідач подав письмові пояснення по суті позовних вимог.

01.04.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з причин їх безпідставності та доводів, викладених у такому відзиві. Також, просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності в частині позовних вимог про стягнення інфляційної складової з серпня 2015 по 13.04.2016, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Чергове судове засідання у справі №910/5810/17 призначено на 02.04.2020.

Судове засідання призначене на 02.04.2020 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Борисенко І.І. на лікарняному.

У зв`язку з тим, що 06.04.2020 суддя Борисенко І.І. вийшов з лікарняного, суд призначив справу №910/5810/17 до розгляду на 09.06.2020.

09.06.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" надійшов зустрічний позов, в якому відповідач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" кошти в розмірі 1 000 000,00 грн. Просив продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" процесуальний строк на пред`явлення зустрічного позову про стягнення коштів у справі №910/5810/17.

Ухвалою суду від 11.06.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення з Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" кошти в розмірі 1 000 000,00 грн. повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Далі, через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 зупинено провадження у справі №910/5810/17 до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги CLIFORD ALLIANCE LP на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2020.

Далі, ухвалою суду від 29.12.2021 поновлено провадження у справі та призначено засідання на 25.01.2022.

У судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви.

25.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" звернулося до Господарського суду міста Києва з клопотанням, в якому просило суд поновити процесуальний строк на подання доказів, долучити докази до матеріалів справи, повернутися до розгляду справи у підготовчому провадженні.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 було відмовлено в поновленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" строку на подання доказів та прийняття їх до матеріалів справи.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 по справі № 910/5810/17, та постановити нову, якою клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" від 25.01.2022 про поновлення строку на подання доказів задовольнити, долучити до матеріалів справи № 910/5810/17 документи, додані до клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" від 25.01.2022 згідно додатків для дослідження їх під час розгляду справи по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" на протокольну ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2022.

07.06.2022 справа № 910/5810/17 повернулась до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 13.06.2022 поновлено провадження у справі та призначено засідання на 05.07.2022.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/5810/17 від 23.06.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5810/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 29 830 131,61 грн.

За таких обставин, судове засідання призначене на 05.07.2022 не відбулося у зв`язку із витребуванням матеріалів справи до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду №910/5810/17 від 26.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" залишено без задоволення, а протокольну ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 про відмову у поновленні процесуального строку на подання доказів та долучення доказів у справі №910/5810/17 - без змін.

27.10.2022 справа №910/5810/17 повернулась до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 31.10.2022 призначене чергове засідання на 15.11.2022, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.11.2022.

21.11.2022 від позивача надійшли додаткові пояснення по суті заявлених вимог.

В судовому засіданні 22.11.2022 представник відповідача надав суду клопотання, в якому просить залишити позовну заяву без розгляду, а також визнати подання Позивачем позовної заяви у справі № 910/5810/17 зловживанням процесуальними правами в порядку ст. 43 ГПК України.

Ухвалою суду від 29.11.2022 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" щодо визнання подання позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у справі №910/5810/17 зловживанням процесуальними правами. Вказаною ухвалою також відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду. Чергове засідання призначене на 20.12.2022.

У судовому засіданні 20.12.2022 оголошено перерву до 22.12.2022.

У судове засідання 22.12.2022 прибули представник позивача та відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав його необґрунтованості та безпідставності.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 22 грудня 2022 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014 між Банком та Товариством (позичальник) було укладено кредитний договір №876/31/1, до якого в подальшому було внесено зміни та доповнення згідно додаткових договорів №1 від 29.12.2014, №2 від 20.04.2015 та №3 від 03.08.2015 (надалі разом - Кредитний договір).

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, Кредит надається з рахунку для обліку заборгованості за Кредитом в безготівковому порядку на рефінансування заборгованості Позичальника у розмірі 100 000 000,00 грн за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, укладеним між Позичальником та ПАТ "Златобанк".

Банком виконані свої зобов`язання за Кредитним договором по наданню Позичальнику Кредиту, а саме 05.11.2014 Банком надано Позичальнику Кредит у розмірі 100 000 000,00 (сто мільйонів) гривень на погашення кредиту Відповідача в AT ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, що підтверджується заявою Відповідача від 05.11.2014 на перерахунок грошових коштів з позичкового рахунку ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика", відкритого в AT "Ощадбанк", платіжним дорученням № 1 від 05.11.2014 та виписками з рахунків обліку заборгованості Позичальника.

Вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Відповідно до пп. 2.7.1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 21 (двадцять один) процент річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з пп. 2.7.2 Кредитного договору проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за Кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі Кредиту включно до повного погашення заборгованості за цим Договором.

Підпунктом 2.7.3 Кредитного договору передбачено, що нараховані за період з першого дня видачі Кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день повернення Позичальником Кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень пп. 2.7.4 цього Договору) повинні бути сплачені Позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення Кредиту - одночасно з погашенням Кредиту.

Підпунктом 2.7.4 Кредитного договору визначено, у випадку порушення зобов`язань Позичальника, встановлених пунктами 5.3.6 та 5.3.14 цього Договору, Банк встановлює процентну ставку в розмірі 23 (двадцять три) проценти річних, починаючи з першого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення зобов`язань Позичальника, та закінчуючи останнім днем місяця, в якому таке зобов`язання буде виконане/виконане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту Договору не є зміною в односторонньому порядку умов цього Договору.

Як вказує позивач, починаючи з вересня 2015 року, за порушення Відповідачем пп. 5.3.6 п. 5.3 Кредитного договору, Банк здійснив нарахування процентів в розмірі 23% річних, у відповідності до пп. 2.7.4 Кредитного договору, що відображено в розрахунку заборгованості за Кредитним договором.

Згідно з пп. 5.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені Кредитним договором, погашати Кредит та своєчасно у визначені Кредитним договором строки сплачувати плату (проценти) за користування Кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено умовами Кредитного договору, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Відповідно до пп. 5.2.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором.

Згідно з пп. 5.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови Кредитного договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання.

У відповідності до пп. 3.3.1 Кредитного договору Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Майновим поручителем/Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або Документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), в тому числі, але не виключно, якщо Позичальник вчасно не сплатив суму Кредиту, її частину або проценти за користування Кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим Договором.

Підпунктом 3.3.2 Кредитного договору визначено, що після отримання Позичальником від Банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання Кредиту Позичальник зобов`язаний не пізніше 20 (двадцяти) банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення Кредиту (включаючи Основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування Кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов цього Договору).

Згідно з п. 9.2 Кредитного договору сторони погодили, що вищевказані положення Кредитного договору передбачають можливість виникнення обставин, при настанні яких у Позичальника виникає зобов`язання перед Банком негайно погасити заборгованість по Кредиту, а також сплатити на користь Банку інші платежі по цьому договору.

За твердженнями позивача, Відповідач починаючи з 11.09.2015 не виконував належним чином зобов`язання по сплаті нарахованих процентів за Кредитним договором, у зв`язку з чим, у останнього виникла прострочена заборгованість.

У зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань по сплаті нарахованих процентів за Кредитним договором, 10.12.2015 позивач на адресу Відповідача направив вимогу № 55/2-06/1735-12993 про усунення порушення зобов`язань, яка була отримана останнім 30.12.2015.

При цьому, як вказує позивач, вимога про усунення порушень Позичальником не виконана.

Матеріалами справи підтверджено, що в подальшому, у відповідності до положень 3.3.1 Кредитного договору, 10.03.2016 Банком на адресу Позичальника була направлена вимога № 55/2-06/340-2042 про дострокове повернення всієї суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів, згідно з якою Банк вимагав від Відповідача протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту отримання зазначеної вимоги здійснити повне погашення кредиту включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку на загальну суму 113 059 309,41 грн. Вказана вимога отримана ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" 16.03.2016.

Як стверджує позивач, у зв`язку із невиконанням ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" своїх зобов`язань за кредитним договором №876/31/1 від 04.11.2014, за ним обліковується прострочена заборгованість по сплаті втрат від інфляції у розмірі 19 378 259,50 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.12.2019, т. 3 а.с. 99-100).

Згідно доданого до вказаної заяви про зменшення позовних вимог розрахунку заборгованості ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" по Кредитному договору №876/31/1 від 04.11.2014 станом на 22.05.2017 значиться заборгованість, яка розрахована наступним чином:

- розрахунок втрат банку від інфляції у зв`язку з несплатою процентів за користування кредитом, згідно якого нарахування інфляції здійснюється у загальний період з серпня 2015 року по квітень 2017 року від сум нарахованих з 11.08.2015 по 30.04.2017 процентів, а відповідна загальна суму втрат від інфляції зазначена у розмірі 7 419 279,91 грн.;

- розрахунок втрат банку від інфляції у зв`язку з несплатою основного боргу, згідно якого нарахування інфляції здійснюється у загальний період з лютого 2016 року по квітень 2017 року від сум простроченого кредиту, а відповідна загальна суму втрат від інфляції зазначена у розмірі 15 308 998,42 грн.

Вказана заборгованість відповідача перед позивачем не сплачена.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли на підставі договору № 876/31/1 від 04.11.2014, що за своєю правовою природою являється кредитним договором.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, суд зазначає, що за умовами п. 3.3.1 Кредитного договору №876/31/1 банк має право, у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо: позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором; ліквідність забезпечення втрачена та/або вона не відповідає умовам надання; порушена процедура визнання позичальника та/або поручителя та/або майнового поручителя банкрутом та/або судом прийнято рішення, що визнає позичальника та/або поручителя та/або майнового поручителя банкрутом або підтверджує його (їх) неплатоспроможність; прийнято рішення про припинення (реорганізацію або ліквідацію) та/або розпочата процедура реорганізації або ліквідації позичальника та/або майнового поручителя та/або поручителя, якщо такі дії здійснюються без попередньої письмової згоди банку; позичальник використовує кредитні кошти не за цільовим призначенням кредиту; з`являться обставини, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що позичальник не виконає свої зобов`язання за цим договором; звітність та інформація, які повинні надаватися позичальником згідно з умовами цього договору, не будуть надані вчасно або при перевірці виявиться недійсними та/або не зможуть бути перевірені у зв`язку з недоліками ведення бухгалтерського обліку позичальника.

Положеннями п. 3.3.2 Кредитного договору №876/31/1 визначено, що після отримання позичальником від банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту позичальник зобов`язаний не пізніше (двадцяти) банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умові цього договору).

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "Державний ощадний банк України", за наслідками несвоєчасної сплати чергових місячних платежів по кредиту (за січень-лютий 2016 року), було реалізовано своє право на вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, та пені за порушення умов такого договору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що листом від 10.03.2016 №55/2-06/340-2012 позивачем направлено на адресу позичальника/відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту, відповідно до якої вимагав протягом двадцятиденного строку з моменту отримання такої вимоги здійснити повернення всієї суми несплаченого кредиту у розмірі 97 500 001,00 грн. (з яких 4 166 666,66 грн. - сума прострочених платежів), здійснити оплату процентів за користування кредитом у розмірі 13 529 859,62 грн., пені у розмірі 1 342 326,62 грн., 3% річних у розмірі 90 219,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 147 026,56 грн. та штрафу за порушення умов іпотечного договору у розмірі 449 877,00 грн., нарахованих станом на 09.03.2016.

За таких обставин, з огляду на направлення позивачем листа про припинення кредитного договору, суд доходить висновку, що з прийняттям відповідного рішення ПАТ "Державний ощадний банк України" фактично на власний розсуд, на підставі наданих йому положеннями Кредитного договору №876/31/1 та законодавства прав, в односторонньому порядку змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, встановивши сплив таких строків 13.04.2016 (дата спливу двадцятиденного строку з моменту отримання вимоги банку про дострокове повернення кредиту).

Вказані обставини щодо припинення з 13.04.2016 відносин за кредитним договором в частині відсутності підстав нараховувати банком будь - які грошові зобов`язання в період з вказаної дати встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 910/15190/20. Такі ж обставини встановлені і Господарським судом міста Києва в рішенні від 18.09.2019 у справі № 910/10374/17. Суд зазначає, що вказані рішення, є преюдиційними по відношенню до даної справи.

За таких обставин, вирішуючи питання нарахування процентів за користування кредитом в даному випадку, слід враховувати, що у відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, такі проценти нараховуються до дня, встановленого кредитором у змінених умовах виконання основного зобов`язання, тобто, до спливу строку дострокового повернення всієї суми кредиту, адже право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

Отже, на переконання суду, наявність рішення банку про дострокове повернення кредиту зумовлює зміну строку дії договору з відповідної дати (в даному конкретному випадку 13.04.2016), у зв`язку з чим подальше нарахування процентів та неустойки за таким договором є неможливим та неправомірним, зважаючи, що відповідне зобов`язання було змінено і кредитний договір припинився.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про можливість застосування положень абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, з огляду на те, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії кредитного договору, а в силу приписів ст. 548 Цивільного кодексу України зобов`язання може бути забезпечено неустойкою якщо це встановлено договором, строк дії якого в даному випадку припинився.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19.09.2018 у справі №752/11447/16-ц. У вказаних постановах суди вказали на правомірність висновків судів першої та апеляційної інстанції про припинення кредитного договору у зв`язку із спливом строку дострокового повернення кредиту за вимогою кредитора.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем відповідачу процентів за користування кредитом згідно Кредитного договору №876/31/1 після 13.04.2016 (дати спливу строку дострокового повернення кредиту - дати спливу строку дії договору), а відтак, і відсутні законні/правові підстави щодо можливості для задоволення відповідних вимог за рахунок предмету іпотеки - погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за квітень 2016 року (з 14.04.2016) - травень 2017 року (24.05.2017).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Так, судом не встановлено прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами, з огляду на відсутність законних підстав нарахування таких відсотків після 13.04.2016 вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими в частині стягнення інфляційної складової у період після 13.04.2016 (з 14.04.2016).

При цьому, суд критично оцінює твердження позивача, що в процесі розгляду справи № 910/15190/20 ТОВ "Торгово - логістичний комплекс "Арктика" не оспорювало/не заперечувало суму боргу (№ 910/15190/20), з огляду на що, на переконання позивача такі дії слід розцінити як визнання суми, яка заявлена у даній справ до стягнення. Такі твердження позивача не кореспондуються з нормами закону, та повністю спростовуються викладеною відповідачем у відзиві та поясненнях позицією в рамках даної справи.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційної складової у період з серпня 2015 по 13.04.2016, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії")

Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" ("Stubbings and Others v. the United Kingdom").

Нормою ст. 256 ЦКУ визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або ви особу, яка його порушила.

Разом з тим, за змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Верховний Суд України у постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-75цс15 вказав, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстав для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про шення можна було отримати раніше.

Згідно вимог ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, згідно первісно заявлених позовних вимог у даній справі AT "Ощадбанк" просило стягнути:

- 9 185 469,61 грн. - інфляційних втрат за простроченім по сплаті суми кредиту, нарахованих за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року;

- 2 405 355,01 грн. - інфляційних втрат за прострочення по сплаті процентів за користування кредитом, нарахування яких здійснюється за кожен щомісячний платіж по процентам окремо (за серпень 2015 року - лютий 2017 року) у загальний період з вересня 2016 року по лютий 2017 року.

Тобто, заявлені первісно в межах даної справи вимоги про стягнення інфляційних втрат стосувалися таких сум виключно за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року.

При цьому, суд зауважує, що із доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 10.12.2019 розрахунку вбачається, що банк заявляє до стягнення інфляційні втрати, що нараховані з серпня 2015 року (в частині процентів) та з лютого 2016 року (в частині кредиту) по квітень 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Заяви про відновлення пропущеного строку позовної давності позивачем заявлено чи подано не було.

Доказів поважності причин пропуску указаного строку суду не надано.

Враховуючи викладене та те, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права з пропущенням без поважних причин строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційної складової у період з серпня 2015 по 13.04.2016, відсутні.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи не доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, з урахуванням задоволення заяви про застосування строку позовної давності в частині вимог, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні повністю.

Всі інші доводи учасників справи суд відхиляє, як такі що не впливають на рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 22.12.2022.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 - Г, ) - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2022.

Суддя І.І. Борисенко