номер провадження справи 9/140/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 Справа № 908/1925/22

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД, (03039, м. Київ, пр. В.Лобановського, буд. 119-А, офіс 5; поштова адреса:03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, 10, кв. 107)

до відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а)

про стягнення суми 61835,17 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 28.09.2022 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД про стягнення з відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради суми

48600,00 грн. заборгованості за договором підряду, суми 11178,00 грн. втрат від інфляції, суми 2057,17 грн. 3% річних, всього загальної суми 61835,17 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1925/22, присвоєно номер провадження справи 9/140/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, враховуючи, що Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року із змінами в редакції наказу № 273 від 17.11.2022 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого, в тому числі, входить Запорізька міська територіальна громада; погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, справу розглянуто 28.12.2022. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані тим, що відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем робіт з виготовлення передпроектної документації за договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021, які прийнято відповідачем за актом приймання-передачі робіт № 1 від 24.03.2021 на суму 48600,00 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача суму 11178,00 грн. втрат від інфляції та суму 2057,17 грн. - 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 16, 509, 525, 526, 530, 625, 853, 887, 889 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 324 ГК України та умовами договору. Позивач у позовній заяві також зазначив, що 11.08.2022 Господарським судом Запорізької області було видано судовий наказ за поданою ним заявою про стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР суми 48600,00 грн. заборгованості за вказаним вище договором, втрат від інфляції та 3% річних, який 30.08.2022 був скасований ухвалою суду за заявою боржника. У позовній заяві зазначено, що за переднім розрахунком витрати позивача пов`язані із розглядом даної позовної заяви складаються з суми 2481,00 грн. судового збору та витрат на послуги з надання професійної правничої допомоги в розмірі 10500,00 грн.

Ухвалою суду від 07.11.2022 за заявою КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради було продовжено строк для подання відзиву до 18.11.2022 включно.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який на дійшов до суду через електронну пошту 08.11.2022, зазначив про те, що погоджується із викладеними в позові обставинами

щодо укладення сторонами договору від 18.01.2021 № №1О/281220/ТАО/284/01/20 на виконання робіт по розробці передпроектної документації по об`єкту та прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт згідно з підписаним 24.03.2021 актом виконаних робіт. Строк оплати робіт, як зазначено у позовній заяві, настав 13.04.2021, але відповідач не здійснив оплату з огляду на скрутний стан у період розповсюдження короновірусної хвороби та різкого зниження рівня оплат від споживачів. Стосовно нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначив, що Торгово-промисловою палатою України в оприлюдненому листі №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. В підтвердження дійсної наявності у відповідача форс-мажорних обставин у відзиві вказано, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури, що забезпечує населення Запорізької області життєво необхідним ресурсом питною водою. В ході бойових дій були окуповані більшість населених пунктів Запорізької області, наразі під контролем російських військ перебувають шість з восьми структурних підрозділів підприємства, про що було повідомлено органи СБУ листом від 05.09.2022 вих. № 12/1194. Єдиними джерелом доходів КП «Облводоканал» ЗОР є здійснення споживачами оплат за надані послуги, рівень яких згідно довідки про стан розрахунків споживачів за надані послуги з водопостачання та водовідведення стрімко знизився, починаючи з лютого 2022 року та вже у серпні 2022 року рівень оплат мав максимально критичний стан і складав 14,2%. Низький рівень оплат також відображений у щомісячних довідках про стан дебіторської заборгованості за періоди станом з 01.03.2022 по 01.10.2022. Відповідач через наявність таких фінансових труднощів на сьогодні має значну кредиторську заборгованість по заробітній платі перед своїми працівниками. З фінансового результату за І півріччя 2022 року вбачається, що прибутку відповідач не отримав, а чистий збиток склав 36868 тис.грн. Відповідач всіма способами намагається покращити свій фінансовий стан, неодноразово звертався до власника Запорізької обласної ради та до Запорізької обласної адміністрації з проханням фінансової підтримки. Відсутність фінансової підтримки з боку власника та Запорізької обласної адміністрації, яка листом від 14.07.2022 № 06302/08-54 повідомила, що дохідна частина обласного бюджету низька (77,2%), наближає відповідача до банкрутства. Усе вищезазначене свідчить про те, що воєнна агресія російської федерації негативно вплинула на фінансовий стан відповідача, а отже відповідач звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату коштів за договором з 24.02.2022. З урахуванням зазначеного відповідачем надано (наведено у відзиві) свій контррозрахунок 3% річних за період з 14.04.2021 по 23.02.2022 та інфляційних втрат з травня 2021 по лютий 2022. На підставі викладеного відповідач просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягнути суму 48600,00 грн. основного боргу, суму 1262,27 грн. 3% річних та суму 3918,3 грн. інфляційних втрат та стягнути суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

25.11.2022 на електронну пошту суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, відповідно до змісту яких останній надав свої заперечення проти заявленого у позовній заяві розміру судових витрат в частині витрат на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Зазначив, що він є завищеними, не відповідає фактичному обсягу виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги та необхідному для цього часу, є неспівмірним зі складністю справи та витраченим часом. З огляду на зазначене відповідач вважає за доцільне зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката та розподілити його між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 між Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Замовник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД» (Виконавець, позивач у справі) був укладений договір №1О/281220/ТАО/284/01/20 (далі Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується розробити передпроектну документацію по об`єкту: «Розрахунок технічно-економічних показників по виконанню «Програми реконструкції каналізаційних очисних споруд м.Дніпрорудне, м. Василівка, м. Вільнянськ, м. Більмак, смт.Новомиколаївка Запорізької області» (ДК 021:2015:71621000-7 Послуги з технічного аналізу чи консультаційні послуги) відповідно до Завдання на проектування, яке є невід`ємною частиною даного Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до п. 1.6 Договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 04.03.2021, термін виконання робіт: 3 (три) місяці, після підписання договору, за умови своєчасного надання Замовником вихідних даних.

Згідно з п. 3.1 загальна вартість робіт за цим договором становить 48600,00 грн., у т.ч. ПДВ 8100,00 грн., у відповідності із Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток №1) та кошторису на виконання робіт (Додаток №3).

В пункті 4.1 визначено, що оплата за виконання робіт за цим Договором здійснюється за безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 20 днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт та рахунку після проходження необхідних узгоджень і затверджень.

Договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2021 року (п.9.1 договору).

24.03.2021 сторонами було підписано Акт № 1 від 24.03.2021 приймання-передачі робіт за договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв виконані роботи з виготовлення передпроектної документації по об`єкту загальною вартістю 48600,00 грн., у т.ч. ПДВ. Акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками без зауважень. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (наданих послуг) не мав, як то слідує зі змісту цього Акту.

Матеріали справи свідчать, що в серпні 2022 року позивач звертався до Господарського суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради грошової заборгованості за договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021 у розмірі 48600,00 грн. основного боргу, а також збитків інфляції та 3% річних. Ухвалою суду від 30.08.2022 судовий наказ від 11.08.2022 у справі № 908/1337/22 був скасований за заявою боржника, поданою в порядку ст. 157 ГПК України.

У зв`язку із цим позивач у вересні 2022 звернувся до господарського суду з позовом, за яким відрито провадження у даній справі, з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми 48600,00 грн. основного боргу, а також нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України суми 11178,00 грн. втрат від інфляції та суми 2057,17 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12, ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові

Згідно зі статтю 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено судом вище, сторонами було підписано без зауважень Акт № 1 від 24.03.2021 здачі-приймання виконаних робіт загальною вартістю 48600,00 грн., за виконання яких з урахуванням умов п. 4.1 Договору відповідач повинен був здійснити оплату протягом 20 днів з моменту підписання акту, тобто у строк до - 13.04.2021 включно.

В підпункті 6.1.2. пункту 6.1 Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт прийняття 24.03.2021 виконаних позивачем робіт на суму 48600,00 грн. згідно з вищевказаним Актом.

Заперечень по суті заявлених позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми основного боргу за виконані робити відповідач не зазначив, позовні вимоги в цій частині визнав. Доказів здійснення оплати виконаних позивачем робіт суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача

суми 48600,00 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 2057,17 грн. 3% річних нарахованих за період з 14.04.2021 по 10.09.2022 та суми 11 178,00 грн. інфляційних втрат за період: травень 2021 серпень 2022 включно, розрахунок яких наведено у позовній заяві.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відзиві КП «Облводоканал» ЗОР зазначено, що воєнна агресія негативно вплинула на фінансовий стан відповідача, який є об`єктом критичної інфраструктури та має важливе стратегічне значення, єдиними джерелом доходів підприємства є здійснення споживачами оплат за надані послуги, рівень яких стрімко знизився, починаючи з лютого 2022. У зв`язку із цим відповідач звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату коштів за договором внаслідок настання з 24.02.2022 форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією та введення в Україні воєнного стану, що підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Відповідачем надано контррозрахунок 3% річних за період з 14.04.2021 по 23.02.2022 та інфляційних втрат з травня 2021 по лютий 2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час. Так, згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 підтверджено, що обставини з 24 лютого 2022 року (військова агресія Російської Федерації проти України) до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких (-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

В пункті 12.1 укладеного сторонами Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з положень цього Договору, якщо таке невиконання чи неналежне виконання спричинене обставинами непереборної сили (надзвичайними обставинами), які знаходяться поза сферою контролю чи впливу сторін, тобто які виникли проти волі і бажання сторін та з незалежних від сторін причин, та які унеможливлюють виконання зобов`язань за цим договором. Такими обставинами можуть бути: війна (воєнні дії), надзвичайний стан, терористичні акти, екстремальні погоджені умови, пожежі, повені, громадські заворушення, страйки, стихійні лиха, епідемії, техногенні катастрофи (аварії), рішення державних органів тощо.

Факт настання тих або інших подій форс-мажорними в рамках договору (якщо сторонам не вдалося досягти повної згоди) підтверджується висновком/довідкою місцевої

Торгово-промислової палати (п. 12.3).

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України обставини щодо наявності непоборної сили є підставою для звільнення особи від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тобто в силу закону можливе звільнення саме від відповідальності.

При цьому за змістом зазначених норм законодавства не вважаються випадком, дією непереборної сили (надзвичайних і невідворотних обставин), зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже чинним законодавством та умовами Договору передбачено звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання спричинене обставинами непереборної сили (обставинами непереборної сили).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанові Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Отже наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, а виступають способом

захисту майнового права та інтересу.

Введений на території України з 24.02.2022 воєнний стан, який на теперішній час не припинено, є загальновідомою обставиною дії форс-мажорних обставин в Україні до їх офіційного закінчення, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України в листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Однак вищезазначений лист Торгово-промислової палати України є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у кожному конкретному випадку невиконання договірних зобов`язань.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Також суд враховує, що в даному випадку обов`язок відповідача з оплати виконаних позивачем робіт настав ще в квітні 2021 року, тобто задовго до початку збройної агресії Російської Федерації проти України та введення у зв`язку із цим воєнного стану в Україні з 24.02.2022.

Отже відповідач не виконував свої грошові зобов`язання протягом десяти місяців до початку форс-мажорних обставин, на які він посилається.

Крім зазначення про те, що відповідач не здійснив оплату з огляду на скрутний фінансовий стан у період розповсюдження коронавірусної хвороби та різкого зниження рівня оплат від споживачів, відповідач не надав суду жодних доказів вжиття заходів для виконання обов`язку з оплати виконаних позивачем робіт (в тому числі частково), кінцевий строк виконання якого настав 13.04.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином викладені відповідачем у відзиві доводи та дані ним докази щодо скрутного фінансового становища, яке значно погіршилось внаслідок воєнної агресії Російської Федерації, не є підставою для звільнення його від обов`язку зі сплати заборгованості з урахуванням відсотків річних та інфляційних втрат за весь період прострочення.

При цьому слід враховувати, що в даному випадку вищезазначені форс-мажорні обставини настали не тільки для відповідача, але й для позивача. Всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За таких обставин твердження відповідача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності у вигляді 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасну оплату коштів за договором з 24.02.2022 є необґрунтованими.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт є доведеним, підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційний втрат, суд визнав їх обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у заявлених позивачем розмірах.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві зазначено, що за попереднім розрахунком витрати позивача пов`язані із розглядом справи в тому числі складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Відповідач проти заявленого розміру цих витрат заперечив та просив суд їх зменшити, що викладено відповідачем додаткових поясненнях, які надійшли до суду 25.11.2022.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

За змістом ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги №КР000185/26 від 25.07.2022, який укладено між Адвокатським об`єднанням «Правекс партнер» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД» (Клієнт), відповідно до змісту якого Клієнт доручає, а Виконавець зобов`язується надати йому, відповідно до умов договору, правову (правничу) допомогу шляхом усного та письмового консультування, підготовка та подача процесуальних документів (позовних заяв, відзивів, заперечень, клопотань, пояснень тощо) до суду, представництва Замовника в господарському суді першої інстанції з питань стягнення заборгованості за трьома договорами, в тому числі за договором від 18 січня 2021 року №1О/281220/ТАО/284/01/20 на виконання робіт по розробці передпроектної документації по об`єкту: «Розрахунок технічно-економічних показників по виконанню «Програми реконструкції каналізаційних очисних споруд м.Дніпрорудне, м. Василівка, м. Вільнянськ, м. Більмак, смт.Новомиколаївка Запорізької області» на суму 48600,00 грн., а Клієнт зі свої сторони зобов`язався прийняти загачені послуги й оплатити їх (п. 1.1.). Детальний опис робіт які надаються Клієнту наведено в додатку № 2 до цього Договору (п.1.2).

В додатку № 1 до договору детальний опис робіт, які надаються Адвокатським об`єднанням (наданих послуг) визначено, що Адвокатське об`єднання «Правекс Партнер» на виконання умов Договору надання правової (правничої) допомоги від 25.07.2022 року № КР 000285/26 надає Замовнику правничої допомоги, що передбачені Договором, а саме:

Вид правової допомоги:

- проведення зустрічі та первинне консультування Клієнта щодо стягнення боргу, проведення узгодження правової позиції - витрата часу 3 год. сума винагороди 3000,00 грн.;

- попереднє вивчення матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини, юридична експертиза документів - витрата часу 6 год. сума винагороди 4500,00 грн.;

- вивчення (ознайомлення) із судовою практикою у подібних правовідносинах та правовими висновками Верховного Суду - витрата часу 2 год. сума винагороди 500,00 грн.;

- підготовка трьох позовних заяв (заяв про видачу судового наказу) про стягнення заборгованості з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради за трьома окремими договорами на виконання проектних робіт з розрахунком заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - витрата часу 12 год. сума винагороди 9000,00 грн.;

- підготовка належних процесуальних документів (у тому числі відповіді на відзив клопотань, заяв тощо) - витрата часу 6 год. сума винагороди 6000,00 грн.;

- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні - запланована витрата ч год. сума винагороди 7500,00 грн.

Загалом на виконання умов Договору № КР 000285/26 від 25.07.2022 р. заплановані витрати 35 год. часу.

За змістом пунктів 4.1, 4.3, 4.4. Договору визначено, що Клієнт зобов`язується сплатити Виконавцю грошову суму гонорар в фіксованому розмірі 31500,00 грн. за надання правової допомоги, передбаченої в п.1.1 договору, тобто по стягненню заборгованості по трьом договорам, в тому числі гонорар за правову (правничу) допомогу по стягненню заборгованості за вищевказаним договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021 10500,00 грн. Виплата винагороди проводиться протягом 10 банківських днів з моменту підписання цього Договору. Клієнт проводить оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

До позовної заяви додано копію платіжного доручення № 437 від 26.08.2022 згідно з яким ТОВ «ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД» перераховано на рахунок Адвокатського об`єднання суму 10500,00 грн. за надання правової допомоги згідно з договором №КР000185/26 від 25.07.2022.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між стонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі критерії на практиці застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України підлягає застосуванню судом як джерела права.

Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У справі East/West Alliance Limsted проти України, заява № 19336/04 (п. 269) Суд зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити суму в якості гонорару та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.20212 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Великою Палатою Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Зважаючи не те, що справа в силу закону є малозначною та розглядалася у спрощеному позовному провадженні, а також те, що представництво адвокатом інтересів позивача в судових засіданнях не здійснювалось, оскільки справа розглядалась без повідомлення (виклику) сторін, з огляду на критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, наведених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи ціну позову, складність та обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Дана сума розрахована судом також приймаючи до уваги умови Додатку № 1 до договору - «Детальний опис робіт, які надаються адвокатським об`єднанням», виходячи з фактично наданих послуг - правову допомогу по стягненню заборгованості за одним договором - договором №1О/281220/ТАО/284/01/20 від 18.01.2021, а саме:

- проведення зустрічі та первинне консультування Клієнта щодо стягнення боргу, проведення узгодження правової позиції 1000,00 грн.;

- попереднє вивчення матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини, юридична експертиза документів - сума винагороди 1500,00 грн.;

- вивчення (ознайомлення) із судовою практикою у подібних правовідносинах та правовими висновками Верховного Суду - сума винагороди 500,00 грн.;

- підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради за одним договором на виконання проектних робіт з розрахунком заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми - сума винагороди 3000,00 грн.

Інші послуги, а саме: підготовка належних процесуальних документів (у тому числі відповіді на відзив клопотань, заяв тощо); представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні, які зазначені в Додатку № 1 до договору - «Детальний опис робіт, які надаються адвокатським об`єднанням», адвокатом не надавались.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОМЕГА ВЕСТ ТРЕЙД, (03039, м.Київ, пр. В.Лобановського, буд. 119-А, офіс 5) суму 48 600 (сорок вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп. основного боргу, суму 2057 (дві тисячі п`ятдесят сім) грн. 17 коп. 3% річних, суму 11 178 (одинадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 00 коп. інфляційних втрат, суму 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 28.12.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва