26.12.2022Справа № 910/3227/22
За заявоюФізичної особи-підприємця Кулик Тараса Михайловича
проухвалення додаткового рішення
у справі№ 910/3227/22
За позовомФізичної особи-підприємця Кулик Тараса Михайловича
доФізичної особи-підприємця Алексеєнко Євгена Івановича
простягнення 10 964,83 грн
Суддя Підченко Ю.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Представники сторін:
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3227/22 за позовом Фізичної особи-підприємця Кулика Тараса Михайловича до Фізичної особи-підприємця Алексеєнко Євгена Івановича про стягнення заборгованості в розмірі 8 752, 00 грн, процентів за користування чужими коштами в розмірі 741,23 грн, інфляційних втрат в розмірі 1 200, 41 грн, 3% річних в розмірі 271,19 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі від 17.10.2022 позовні вимоги задоволено частково.

08.12.2022 до суду від позивача надійшла заява про визначення порядку виконання судового рішення.

Враховуючи доводи позивача, які викладені у заяві суд дійшов висновку, що фактично необхідно прийняти додаткове рішення стосовно вимоги, яку не було вирішено під час ухвалення рішення, а не визначати порядок виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається із п. 2 прохальної частини позовної заяви, ФОП Кулик Т.М. просив становити порядок виконання судового рішення органу (особі), яка здійснює примусове виконання рішення суду.

Дійсно, при ухваленні рішення від 17.10.2022 судом не було вирішено вимог позивача про здійснення нарахування відсотків за користування коштами в розмірі однієї облікової ставки НБУ, інфляційних втрат та 3% річних від початку прострочення грошового зобов`язання 03.04.2021 до моменту повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом ч. 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму саме основного боргу у розмірі 8 752,00 грн починаючи з 16.04.2022 (враховуючи, що у позові вже здійснено нарахування з 03.04.2021 по 15.04.2022) до моменту виконання вказаного рішення, з урахуванням приписів законодавства України.

Перерахунок основного боргу, вказаного у рішенні суду та у виконавчому документі, для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: Сх3хД:К:100,

де: С- сума непогашеної заборгованості;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився за визначеною вище формулою.

Однак, положеннями ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України не передбачено нарахування інфляційних втрат в такому порядку, оскільки необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Керуючись ст.ст. 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 у справі № 910/3227/22 здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 8 752,00 грн, яка підлягає стягненню з Фізичної особи-підприємця Алексеєнко Євгена Івановича на користь Фізичної особи-підприємця Кулика Тараса Михайловича, з 16.04.2022 до моменту виконання вказаного рішення, за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С- сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Підченко