ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року м.Дніпро Справа № 908/1211/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 року у справі № 908/1211/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 20-В, офіс 1037, ідентифікаційний код 39237508)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ідентифікаційний код 14307794)

про стягнення 6 635 692,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 року у справі № 908/1211/22 позовну заяву з матеріалами повернуто позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивач належним чином не виконав ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.08.2022 року, якою позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме запропоновано надати детальний обґрунтований розрахунок основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на конкретні докази поставки та оплати, за якими розраховано заборгованість, дату виникнення прострочення оплати; докази сплати судового збору в належному порядку та розмірі; докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення доказів на виконання даної ухвали суду.

Суд вказав, що у встановлений судом строк позивач надіслав суду заяву про усунення недоліків з доказами виконання вимог суду. Втім, позивач, на думку суду, не усунув всіх недоліків позовної заяви, зокрема, не надав повного детального розрахунку позовних вимог відповідно до вимог суду. Наданий позивачем уточнюючий розрахунок заборгованості не є обґрунтованим.

Суд зазначив, що:

- у позовній заяві та в уточненій позовній заяві позивач вказує, що в період з 01.02.2022 по 24.02.2022 на виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу паливо на загальну суму 7461027,66 грн. При цьому позивач не наводить розрахунку суми поставки в розмірі 7461027,66 грн., зокрема не зазначає видаткових накладних, за якими поставлено товар; далі позивач вказує, що оплата здійснених в зазначений період об`ємів палива проведена відповідачем частково в сумі 2035520,00 грн.;

- відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість тільки в сумі 5425507,66 грн., проте в розрахунку відсотків за користування грошовими коштами та пені позивач використовує більші суми боргу - 7003173,60 грн., 6500255,26 грн., 6392240,39 грн. тощо з урахуванням часткових оплат; при цьому позивач не вказує, за якими видатковими накладними утворилися ці суми боргу, які суми часткових оплат зараховані в погашення заборгованості;

- також позивач вказує, що за видатковою накладною від 07.02.2022 №1080 зобов`язання виконано частково на суму 35806,55 грн., проте не вказує, яким саме платіжним дорученням здійснено оплату.

Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що співвіднести суми часткових оплат із видатковими накладними у суду не має можливості, оскільки відповідно до зазначеного в платіжних дорученнях призначення платежу оплати здійснювалися на підставі рахунків, а не за видатковими накладними. Цих рахунків позивачем не надано. Також позивачем не вказано дати виникнення прострочення за видатковими накладними, як того вимагав суд.

З підстав, зазначених в ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд повернув позовну заяву та додані до неї документи позивачу без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала позбавляє позивача права на захист своїх прав і законних інтересів в судовому порядку, що є порушенням, зокрема, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, винесена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою і безпідставною, а тому в порядку ст. 280 Господарського процесуального кодексу України така ухвала підлягає скасуванню.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ним виконані вимоги ухвали від 04.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху. Вказує, що:

- в якості підстави для повернення позовної заяви без розгляду суд зазначив про надання позивачем необгрунтованого розрахунку заборгованості через не зазначення видаткових накладних, за якими поставлено товар; не зазначення видаткових накладних, за якими утворилися суми заборгованості та які суми часткових оплат зараховані в погашення заборгованості; не надання рахунків, зазначених в платіжних дорученнях та не зазначення дати виникнення простроченої заборгованості;

- наведені в оскаржуваній ухвалі підстави повернення позовної заяви не відповідають фактичним обставинам, а також вони не були вказані в ухвалі від 04.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху в якості недоліків, які мали бути усунуті;

- обгрунтованість або необгрунтованість розрахунку суми заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням посилань судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на докази, можливо здійснити виключно у судовому процесі за результатами дослідження і оцінки усіх наявних у справі доказів.

Скаржник просить:

- скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 року у справі № 908/1211/22;

- справу направити до господарського суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" звернулося до господарського суду Запорізької області із позовною заявою до ПАТ "МОТОР СІЧ" про стягнення грошових коштів в сумі 6 635 692,28 грн., в тому числі 5 425 507,66 грн. основної суми заборгованості, 653 507,62 грн. - пені, 59 369,83 грн. - 3% річних, 497 307,17 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем палива за договором поставки №6-18 від 01.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.08.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: запропоновано надати детальний обґрунтований розрахунок основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на конкретні докази поставки та оплати, за якими розраховано заборгованість, дату виникнення прострочення оплати; докази сплати судового збору в належному порядку та розмірі; докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення доказів на виконання даної ухвали суду.

У встановлений строк позивач надіслав суду заяву про усунення недоліків з доказами на виконання вимог суду.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач не усунув всіх недоліків позовної заяви, зокрема не надав повного детального розрахунку позовних вимог відповідно до вимог суду.

По суті, суд вдався до правової оцінки наданих позивачем доказів ще не вирішивши питання щодо прийняття позовної заяви.

Як вбачається із заяви позивача про усунення недоліків від 09.08.2022 року, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 04.08.2022 року позивачем надано суду уточнюючу позовну заяву, в якій наведено перелік реквізитів видаткових накладних по здійснених поставках та суми невиконаних грошових зобов`язань по таких поставках, що складають суму основної заборгованості; додано більш деталізований і обґрунтований розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.04.2022 року по 24.07.2022 року із зазначенням дати початку розрахунку, яка є датою виникнення прострочення, та дати закінчення розрахунку, а також з посиланням на конкретні докази оплати, із зазначенням реквізитів платіжних доручених за якими відповідачем здійснювалася часткова оплата заборгованості; додано докази сплати судового збору; надати докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення доказів на виконання даної ухвали суду.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з п.п.3,5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зазначення доказів, що підтверджують викладені обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали від 29.08.2022 року, в якості підстави для повернення позовної заяви без розгляду суд зазначив надання позивачем необґрунтованого розрахунку заборгованості через не зазначення видаткових накладних, за якими поставлено товар; не зазначення видаткових накладних, за якими утворилися суми заборгованості та які суми часткових оплат зараховані в погашення заборгованості; не надання рахунків, зазначених в платіжних дорученнях та не зазначення дати виникнення простроченої заборгованості.

Обгрунтованість або необгрунтованість розрахунку суми заборгованості. 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням посилань суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на докази, можливо здійснити виключно у судовому процесі, за результатами дослідження і оцінки усіх наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 210 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, дослідження доказів відбувається на стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що обставини, зазначені судом першої інстанції як підстава для повернення позовної заяви без розгляду, в т.ч. відсутність рахунків на оплату, посилання на видаткові накладні тощо, можуть бути встановлені виключно під час розгляду справи по суті, в т.ч. в результаті дослідження наявних у справі доказів.

Фактично повернення позовної заяви відбулося зовсім за інших підстав, ніж ті, що наведені в ухвалі від 04.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху, що також є порушенням норм процесуального права та обмеженням права позивача у доступі до правосуддя.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У даному випадку позивач усунув недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі господарського суду Запорізької області від 04.08.2022 року про залишення позову без руху, отже повернення позову без розгляду є неправомірним.

З урахуванням вищенаведеного, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 року у справі № 908/1211/22 та направлення справи до місцевого господарського суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Щодо вимог апелянта про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України вирішення даного питання відбувається судом за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 280-287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 року у справі № 908/1211/22 скасувати.

Справу № 908/1211/22 направити до господарського суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою ТОВ "ЛЮКС КРАЇНА".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков