РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2022Справа №910/16784/20

За позовомПриватного підприємства "Атланта-Агро"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
пророзірвання додаткової угоди
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники сторін:

від позивача:Строкань О.В.
від відповідача:Куць О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2020 року Приватне підприємство "Атланта-Агро" (надалі - "Підприємство") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - "Укрзалізниця"), в якому просило суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

1) розірвати Додаток 1-8 "Умови надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020, без застосування до ПП "Атланта-Агро" будь-яких штрафних санкцій та неустойки передбачених положеннями пунктів 4.1.3. та 7.2. Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8203375 від 16.03.2020;

2) визначити наслідки розірвання додаткової угоди, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору, шляхом:

- внесення відповідних змін до особового рахунку ПП "Атланта-Агро" щодо зарахування коштів в розмірі, що дорівнює нарахованим та списаним штрафним санкціям до 02.11.2020, а саме - зобов`язання АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ПП "Атланта-Агро", шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 3 401 216, 00 грн.;

- скасування будь-яких операцій з нарахування неустойки на особовий рахунок ПП "Атланта-Агро", нарахованих за невиконання погодженого замовлення ПП "Атланта-Агро", після 02.11.2020;

- заборони здійснювати нарахування та списання з особового рахунку ПП "Атланта-Агро" штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) передбачених положенням п. 4.1.3. Додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надає свою згоду на розірвання Додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020, при цьому, обставин, за яких укладався Додаток 1-8 до договору, істотно змінились, а тому ПП "Атланта-Агро" на підставі ст.ст. 634, 652 Цивільного кодексу України звернувся до суду з відповідними вимогами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021, позов задоволено частково. Розірвано Додаток 1-8 "Умов надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020, укладений між ПП "Атланта-Агро" та АТ "Українська залізниця", без застосування до ПП "Атланта-Агро" будь-яких штрафних санкцій та неустойки, передбачених положеннями пунктів 4.1.3. та 7.2. Додатку 1-8 до договору. Зобов`язано АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ПП "Атланта-Агро" №8203375 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 3 401 216,00 грн. Зобов`язано АТ "Українська залізниця" скасувати операції з нарахування неустойки на особовий рахунок ПП "Атланта-Агро" №8203375, нарахованих після 02.11.2020 за невиконання погодженого замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 25.06.2020 року №32150080/2020-00011 (повідомлення про погодження від 02.07.2020 за №УЗ-32150080/2020-00013) та від 31.07.2020 №32150080/2020-00018 (повідомлення про погодження від 03.08.2020 за №УЗ-32150080/2020-00020). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі №910/16784/20, АТ "Українська залізниця" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення про відмову у позові

Постановою Верховного Суду від 01.08.2022 у справі №910/16784/20 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/16784/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

23.08.2022 матеріали справи №910/16784/20 надійшли до Господарського суду міста Києва та за наслідками автоматизованого розподілу справу №910/16784/20 було передано для розгляду судді Бойко Р.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 прийнято справу №910/16784/20 до свого провадження та ухвалено розглядати її за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 22.09.2022.

22.09.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого з урахування вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 01.08.2022, зазначав, що: позивач, будучи обізнаним з усіма умовами самостійно ініціював взяття на себе зобов`язань, здійснивши замовлення послуги на умовах, визначених додатком 1-8 до договору; умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом передбачено право односторонньої зміни (зниження або підвищення) ставки плати за використання власних вагонів перевізника, а якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку, передбаченому п. 9.3 договору, або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним; водночас, позивач не надав належних та допустимих доказів, що він ініціював внесення змін до договору після попереднього опублікування нової редакції договору, яку доповнено Додатком 1-8, натомість позивач замовляв послуги на умовах, визначених таким додатком, отримував їх та оплачував, отже, засвідчив повну згоду з умовами додатку 1-8 до договору, в тому числі, й з незмінністю ставки плати та розміром неустойки, а тому відсутні підстави для розірвання Додатку 1-8 до договору на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, оскільки позивач мав право вносити зміни до договору та такого додатку; також, відсутні підстав для розірвання Додатку 1-8 до договору на підставі вказаної норми, оскільки позивач, як особа, що здійснює підприємницьку діяльність, знав на яких умовах він приєднався до договору, а саме, що: відповідач як один із багатьох власників вагонів має право на односторонню зміну базової ставки плати за користування вагонами (Спл); ставка плати за користування власними вагонами на умовах, визначених додатком 1-8 до договору, є незмінною на весь строк дії замовлення та не підлягає зміні, в т.ч. через зміну Спл; при здійсненні замовлення на умовах, передбачених додатком 1-8, позивачеві було відомо, що ставка за використання власних вагонів перевізника може бути змінена, в т.ч. і знижена, а отже така зміна обставин могла настати, що виключає застосування п. 1 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, у зв`язку з чим виключає можливість розірвання договору внаслідок зміни істотних обставин.

Протокольною ухвалою суду оголошено перерві в підготовчому засіданні до 06.10.2022.

05.10.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, у відповідності до якого вказував на те, що Укрзалізниця свідомо змінила ставки плати за використання вагону-зерновозу після того як позивач та інші компанії замовили довгострокові вагони на зовсім інших цінових умовах, що призвело до істотної зміни порядку використання вагонів, визначення вартості послуг, а при існуванні таких ставок раніше Підприємство не укладало б цієї додаткової угоди (додатку 1-8) та не брало б на себе кабальні зобов`язання, оскільки підвищення тарифів до граничних сум, які роблять економічно збитковою діяльність позивача з використання вагонів, призводить до штучного нарахування штрафних санкцій за не реалізацію погодженого обсягу перевезень, зумовлену діями відповідача. Також, зазначав, що посилання відповідача на наявність в нього права на зміну базової ставки плати за користування власними вагонами перевізника (Спл), у зв`язку з відсутніми законодавчими обмеженнями щодо зміни відповідних тарифів, не спростовують факту обтяжливості договірних зобов`язань для позивача, порушення балансу інтересів сторін, а також недобросовісності дій відповідача щодо зміни базової ставки плати, які повністю нівелювали доцільність та економічну обґрунтованість замовлення в Укрзалізниці послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами (довгострокові вагони).

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2022 відкладено підготовче засідання на 20.10.2022, яке не відбулось, у зв`язку з чим ухвалою від 21.10.2022 було призначено до проведення на 22.11.2022.

22.11.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано додаткові письмові пояснення, згідно яких зазначав, що позивач у відповіді на відзив жодним чином не спростував обґрунтування відповідача, викладені у відзиві, а всі його доводи є такими, що підпадають під поняття ризиків підприємницької діяльності. Окремо наголосив на тому, що: додаток 1-8 до договору не є додатковою угодою, окремо не укладається та не акцептується, а повідомлення про погодження отримання послуги не є доказом підписання додаткової угоди; ні додатком 1-8 до договору, ні договором не передбачено права чи обов`язку Укрзалізниці здійснювати перегляд ставки плати за використання власними вагонами перевізника, визначеною додатком 1-8 до Договору (Спл2) внаслідок зміни ставки плати за використання власного вагону перевізника (Спл); у п. 1.2 відзиву відповідачем обґрунтовано наявність права на зміну ставки плати за використання власного вагону перевізника (Спл) без згоди замовника послуг; позивач під час укладення додаткової угоди, а згодом, і після оприлюднення умов додатку 1-8 до договору не скористався своїм правом на ініціювання внесення змін, а отже, погодився на умови додаткової угоди та додатку 1-8 до договору, в тому числі, щодо розміру його відповідальності за невиконання зобов`язань.

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.12.2022.

30.11.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано додаткові пояснення, за змістом яких зазначав, що: доводи відповідача про те, що позивачем не вживалися заходи щодо внесення змін до договору в частині визначеної ставки плати за використання вагону перевізника є неспроможними, оскільки позивач в силу умов Договору та додатка 1-8 до нього позбавлений можливості будь-яким чином вплинути на відповідну ставку інакше, ніж шляхом розірвання додатку 1-8 до договору в судовому порядку; погоджуючи умови надання послуги, визначені в оголошенні Укрзалізниці, позивач об`єктивно не міг передбачити, що відповідачем буде змінено базову загальну ставку в бік зменшення, що нівелює економічну доцільність замовленої послуги, чи і керувався позивач при її замовленні, що і вказує на наявність істотної зміни обставин як підстави для розірвання додатку 1-8 до договору згідно приписів ст. 652 Цивільного кодексу України.

08.12.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано додаткові письмові пояснення, у відповідності до яких вказував на те, що: має місце недобросовісна поведінка позивача в межах спірних правовідносин, яка полягає в тому, що останній після нібито настання, на його думку, істотної зміни обставин та після звернення до суду з даним позовом продовжував користуватися послугою, замовленою згідно з додатком 1-8 до Договору, а тому відсутні правові підстави для поновлення на його особовому рахунку коштів у розмірі 3 401 216,00 грн., що були списані в якості неустойки за невиконання умов додатку 1-8 до Договору, які до того ж були нараховані за період до визначеної позивачем дати настання істотної зміни обставин; додаток 1-8 до договору виключно доповнює перелік послуги, що надаються за договором, та не вносить до нього будь-яких змін, а тому не являє собою окремого правочину, що унеможливлює його окреме розірвання від договору.

Протокольною ухвалою суду від 08.12.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 16.12.2022.

Представники сторін в судове засідання 16.12.2022 з`явилися, надали свої пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повністю, а представник відповідача проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 16.12.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 між Підприємством та Укрзалізницею було укладено в електронній формі договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 (надалі - "Договір") шляхом приєднання позивача, що підтверджується заявою позивача №32150080/2020-001 від 16.03.2020 та повідомленням відповідача №99-32150080/2020-001 від 16.03.2020. Редакція умов укладеного Договору була опублікована відповідачем на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, 25.02.2020.

У відповідності до п. 1.1 Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Положеннями п.п. 2.3.2, 2.3.4 Договору встановлено, що обов`язком перевізника є, зокрема: приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів; вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням замовника за цінами встановленими в Додатку 1-1 до Договору через станцію або через один з підрозділів філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця", що вказано у такому зверненні замовника. В разі, оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються замовнику безоплатно.

Згідно із п. 12.1 Договору він діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення замовника умови Договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

Відповідно до п. 12.2 Договору договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою сторін; за ініціативи однієї з сторін. Ініціатива перевізника про припинення Договору має бути мотивованою; з підстав визначених законодавством.

04.06.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, Філія "Центр транспортної логістики" АТ "Укрзалізниця" повідомила про введення в дію нової послуги щодо перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах АТ "Укрзалізниця". Для отримання зазначеної послуги Замовникам запропоновано укласти Додаткову угоду про перевезення з узгодженими строками (від 9 до 12 місяців) та обсягами у власних вагонах Перевізника до Договору про надання послуг. Редакція цієї Угоди розміщена була за посиланням http://uz-cargo.com/contractprojects.html.

05.06.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, АТ "Укрзалізниця" інформувала, що з 05.06.2020 розпочинається прийом замовлень щодо отримання послуг на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника на умовах додаткової угоди до Договору про надання послуг. Замовлення може бути надане на наступні періоди та із застосуванням наступних ставок плати за використання вагонів, а саме, для хопер-зерновозів: на період здійснення перевезень з 12.06.2020 по 31.05.2021 (12 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 584 грн.; з 12.06.2020 по 30.04.2021 (11 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 617 грн.; з 12.06.2020 по 31.03.2021 (10 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 649 грн.; з 12.06.2020 по 28.02.2021 (9 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 682 грн. Мінімальний обсяг місячного замовлення становить 200 вагонів. Нормативна кількість діб використання вагона для хопер-зерновозів - 7 діб, для піввагонів 6 діб. До участі допускаються замовники, які протягом аналогічного періоду попереднього року здійснювали середньомісячне навантаження вагонів у кількості не меншій, ніж зазначається у замовленні. Приймання замовлень на перевезення вантажів з червня 2020 року на обраний період буде здійснюватися в електронному вигляді через АС "Клієнт-УЗ" з 05.06.2020 по 10.06.2020 включно. Можливість подання замовлень буде відкрито виключно Замовникам, які уклали відповідну Додаткову угоду про перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника. Приймання замовлень перевезення на період з липня 2020 року на обраний період буде здійснюватися з 15.06.2020.

Тобто, з 05.06.2020 АТ "Укрзалізниця" в рамках укладеного Договору запровадило нову додаткову послугу: перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника та розпочало прийняття замовлень вантажовідправників на отримання такої послуги.

02.07.2020 Укрзалізницею було розглянуто та погоджено замовлення Підприємства на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 25.06.2020 №32150080/2020-00011 (повідомлення від 02.07.2020 №УЗ-32150080/2020-00013), відповідно до якого надано рухомий склад - зерновози, в кількості 332, на період з 07.2020 по 03.2021 (9 місяців), із ставкою плати за використання вагону перевізника у розмірі 682,00 грн.

21.07.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, АТ "Укрзалізниця" повідомила про оприлюднення нової редакції Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом. Такі зміни вступають в дію 21.08.2020 відповідно до п. 9.4. Договору. Змінами в Договір: проіндексовано розмір ставок плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами (додаток 1-1 до Договору); доповнено Договір умовами надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника (додатки 1-8, 2-12 - 2-16).

Тобто, надалі послуги довгострокових вагонів були викладені Укрзалізницею у формі Додатку 1-8 до Договору "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" (опублікованій 21.07.2020, та який вводився в дію з 21.08.2020, на веб-сайті відповідача за посиланням http://uz-cargo.com/contractcarriage.html) (надалі - "Додаток 1-8").

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Додатку 1-8 перевізник надає замовнику послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого сторонами строку надання послуги), надалі в цьому Додатку до Договору - послуга. Замовник здійснює оплату такої послуги відповідно до умов цього Додатку до Договору. Сторони домовились, що у випадку надання такої послуги, до відповідних відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього Додатку до Договору, які матимуть пріоритет над умовами Договору. Умови Договору, не визначені цим Додатком до Договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить цьому Додатку до Договору.

27.07.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, АТ "Укрзалізниця" інформувала, що з 27.07.2020 розпочинається прийом замовлень щодо отримання послуг на перевезення з узгодженими строками та обсягами у хопер-зерновозах Перевізника. Замовлення може бути надане на наступні періоди та із застосуванням наступних ставок плати за використання вагонів, а саме, для хопер-зерновозів: на період здійснення перевезень з 01.08.2020 по 31.07.2021 (12 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 584 грн.; з 01.08.2020 по 30.06.2021 (11 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 617 грн.; з 01.08.2020 по 31.05.2021 (10 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 649 грн.; з 01.08.2020 по 30.04.2021 (9 місяців) із ставкою плати за використання вагонів (Спл1), без ПДВ, у розмірі 682 грн. Мінімальний обсяг місячного замовлення становить 200 хопер-зерновозів. Максимальний обсяг місячного замовлення становить 3 004 хопер-зерновозів. Нормативна кількість діб використання вагона для хопер-зерновозів - 7 діб. До участі допускаються замовники, які протягом аналогічного періоду попереднього року здійснювали середньомісячне навантаження вагонів у кількості, не меншій, ніж зазначається у замовленні. Приймання замовлень на перевезення вантажів з серпня 2020 року на обраний період буде здійснюватися в електронному вигляді через АС "Клієнт-УЗ" з 27.07.2020 по 31.07.2020 включно. Можливість подання замовлень буде відкрито усім Замовникам, які уклали договір про надання послуг з організації перевезень вантажів (у редакції від 01.07.2020) без необхідності укладення окремої додаткової угоди.

03.08.2020 Укрзалізницею було розглянуто та погоджено замовлення Підприємства на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 №32150080/2020-00018 (повідомлення від 03.08.2020 №УЗ-32150080/2020-00020), відповідно до якого надано рухомий склад - зерновози, в кількості 1201, на період з 08.2020 по 07.2021 (12 місяців), із ставкою плати за використання вагону перевізника у розмірі 584,00 грн.

Отже, у відповідності до замовлень Підприємства від 25.06.2020 №32150080/2020-00011, від 31.07.2020 №32150080/2020-00018 та відповідних повідомлень Укрзалізниці про погодження таких замовлень від 02.07.2020 №УЗ-32150080/2020-00013, від 03.08.2020 №УЗ-32150080/2020-00020 між сторонами було досягнуто згоди щодо надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника за Договором, врегулювання відносин щодо чого знайшло своє відображення в Додатку 1-8 до Договору.

При цьому, згідно умов Договору на момент подання зазначених замовлень позивачем на отримання даної послуги стандартна ставка плати за використання вагонузерновозу перевізника становила 1136,00 грн./доба без ПДВ.

04.09.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, Укрзалізницею було опубліковано оголошення про зміни в договорі про надання послуг з організації залізничних перевезень, відповідно до якого повідомлено про оприлюднення нової редакції Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, зміни якої вступають в дію в частині зменшення ставок плати з 05.09.2020, а в частині збільшення ставок плати та коефіцієнтів з 21.09.2020. Такими змінами було введено поетапну зміну базової загальної ставки за використання вагонузерновозу перевізника за наступним графіком з 05.09.2020 - 800,00 грн. за одиницю без ПДВ, з 06.10.2020 - 900,00 грн. за одиницю без ПДВ та з 05.11.2020 - 1000,00 грн. за одиницю, без ПДВ.

Листом №14/09-1 від 14.09.2020 Підприємство звернулося до Прем`єр-міністра України, Міністра інфраструктури України, Голови наглядової ради АТ "Укрзалізниця", Голови правління АТ "Укрзалізниця", директора з комерційної роботи і логістики АТ "Укрзалізниця", директора департаменту комерційної роботи АТ "Укрзалізниця" та директора філії "Центр транспортної логістики" АТ "Укрзалізниця" з повідомленням про те, що з 2002 року Підприємство надає транспортно-експедиторські послуги з перевезення зернових вантажів залізничним транспортом для забезпечення чого користується послугами Укрзалізниці; станом на квітень 2020 року ставка плати за використання вагону-зерновозу Укрзалізниці становила 1 136,00 грн./доба без ПДВ; в цей же час Укрзалізницею було повідомлено про впровадження нової послуги - перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, яка полягала у фіксуванні ставки плати за використання вагонів Укрзалізниці на весь строк замовлення такої послуги; при цьому, було запропоновано на умовах такої послуги фіксовані ставки нижчі звичайну; однак, після замовлення Підприємством такої послуги (з фіксацією ставки на 9 і 12 місяців) Укрзалізницею з вересня 2020 року було зменшено базову ставку плати за використання вагону-зерновозу Укрзалізниці ніж та яка існувала на момент впровадження зазначеної послуги, а саме: з 05.09.2020 - 800,00 грн. за одиницю без ПДВ, з 06.10.2020 - 900,00 грн. за одиницю без ПДВ та з 05.11.2020 - 1000,00 грн. за одиницю, без ПДВ; при цьому; така поведінка Укрзалізниці зумовила до збитковості замовлених Підприємством послуг фіксованої вартості, неможливості забезпечення використання замовленої кількості вагонів, у зв`язку з чим почалось застосування штрафних санкцій, а тому просило прийняти невідкладних заходів щодо перегляду прийнятих Укрзалізницею рішень, які призвели до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання - споживачів її послуг.

19.10.2020 шляхом публікації оголошення на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, відбулась повторна зміна базової загальної ставки за використання вагонузерновозу перевізника, а саме з 20.10.2020 по 18.11.2020 - 650,00 грн./доба без ПДВ, з 19.11.2020 по 31.12.2020 - 800,00 грн./доба без ПДВ.

В жовтні 2020 року Підприємство, разом з іншими компаніями, які уклали договір на перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами, звернулося листом до Голови правління АТ "Укрзалізниця" та директора з комерційної роботи та логістики АТ "Укрзалізниця" в якому, з метою припинення нарахування Укрзалізницею штрафних санкцій за неможливість виконання умов замовлених послуг з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, внаслідок зменшення останнім базової ставки використання вагонів, просило розірвати Додаток 1-8 до Договору за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди без застосування до замовника штрафних санкцій.

13.11.2020 рішенням правління АТ "Укрзалізниця" продовжено термін дії до 31.12.2020 (включно) ставок плати за використання власних вагонів перевізника (Спл) у вантажному та порожньому рейсах по території України та за межами України.

10.12.2020 на веб-сайті: http://uz-cargo.com/, було опубліковано інформацію щодо продажів із застосуванням ЕТС "ProZorro.Продажі" послуг з використання вагонів власності перевізника за методом покрокового зниження стартової ціни ("Голландський аукціон") на зерновозів, вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 533,00 грн/вагон на добу (без ПДВ).

31.12.2020 було вчергове опубліковано нову редакцію Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, зокрема, змінами в Договір перевезення з 01.01.2021 затверджено зменшення ставок плати за використання власних вагонів перевізника (Спл) у вантажному та порожньому рейсах по території України та за межами України на зерновозів, вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 550 грн. (з 01.01.2021 по 31.01.2021).

27.01.2021 відповідачем змінено базову загальну ставку за використання вагонузерновозу перевізника АТ "Укрзалізниця", вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 450 грн/вагон на добу (без ПДВ) (з 01.02.2021 по 28.02.2021).

26.02.2021 змінено базову загальну ставку за використання вагонузерновозу перевізника АТ "Укрзалізниця", вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 350 грн/вагон на добу (без ПДВ) (з 01.03.2021 по 31.03.2021).

26.03.2021 змінено базову загальну ставку за використання вагонузерновозу перевізника АТ "Укрзалізниця", вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 250 грн/вагон на добу (без ПДВ) (з 01.04.2021 по 30.04.2021).

26.04.2021 змінено базову загальну ставку за використання вагонузерновозу перевізника АТ "Укрзалізниця", вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 150 грн/вагон на добу (без ПДВ) (з 01.05.2021 по 31.05.2021).

27.05.2021 змінено базову загальну ставку за використання вагонузерновозу перевізника АТ "Укрзалізниця", вагон для перевезення муки умовного типу 972 - 111 грн/вагон на добу (без ПДВ) (з 01.06.2021 по 30.06.2021).

Спір у справі стосується наявності правових підстав для розірвання Додатку 1-8 до Договору та застосування наслідків цього.

Як на підставу для розірвання Додатку 1-8 до Договору позивач вказує на істотну зміну обставин якими він керувався при укладенні такого правочину, а саме: на те, що у зв`язку із односторонньою зміною відповідачем базової загальної ставки використання вагонів Укрзалізниці стало економічно невигідне та фактично неможливе виконання замолених Підприємством згідно замовлень від 25.06.2020 №32150080/2020-00011, від 31.07.2020 №32150080/2020-00018, погоджених Укрзалізницею від 02.07.2020 №УЗ-32150080/2020-00013, від 03.08.2020 №УЗ-32150080/2020-00020, послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника за Договором, а будучи обізнаним про таку поведінку відповідача (зменшення базових ставок) він би не замовляв таких послуг.

Одночасно з цим, відповідач не надає свою згоду на розірвання Додатку 1-8 до Договору перевезення у зв`язку із істотною зміною обставин, а також не має намірів знаходити компромісне рішення щодо вирішення виниклої проблеми, зокрема збереження економічної доцільності правочину для сторони позивача, шляхом укладення договору про внесення змін або мирової угоди. У зв`язку із наведеним позивач і просить суд розірвати Додаток 1-8 до Договору перевезення та на підставі положень ч. 3 ст. 652 ЦК України визначити наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

В той же час, відповідач вважає, що оскільки умовами Додатку 1-8 до Договору не передбачено підстав розірвання цього додатку внаслідок зміни відповідачем базової загальної ставки, то відповідно позивач зобов`язаний виконувати умови Додатку 1-8 до Договору перевезення попри те, що його виконання стало збитковим для позивача, а економічна доцільність Додатку 1-8 до Договору перевезення втратила для сторони позивача мету внаслідок рішень і дій відповідача, які хоч і є істотною зміною обставин з яких позивач виходив при укладенні договору.

Направляючи дану справу на новий розгляд Верховний Суд, в постанові від 01.08.2022, зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином всіх умов Договору, не встановили всіх обставин справи та неправильно застосували положення як частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, так і ст. 634 цього Кодексу, яка визначає, що право на розірвання договорів приєднання суттєво обмежене частиною 3 статті 634 Цивільного кодексу України, відносно тих осіб, які приєдналися до договору приєднання у зв`язку із здійсненням ними підприємницької діяльності. Особа, що здійснює підприємницьку діяльність і приєдналась до договору укладеного в порядку статті 634 Цивільного кодексу України, може розірвати такий договір з підстав, передбачених частиною 2 цієї статті, лише за умови, якщо вона не знала і не могла знати, на яких умовах вона до нього приєднується.

Врахувавши наведені вказівки Верховного Суду, дослідивши викладені учасниками справи в своїх заявах по суті спору доводи та заперечення в сукупності із зібраними в матеріалах справи доказами суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тобто, укладаючи договір сторони спору мали право очікувати на те, що все, що обумовлене укладеним між ними правочином буде виконано контрагентом зацікавленої сторони.

Це випливає з наведених норм та відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda, який гарантує, що вступаючи у договірні стосунки, згідно з відповідним договором, одна його сторона вправі розраховувати на те, що його контрагент - інша сторона, буде виконувати укладений між ними договір допоки відповідне зобов`язання не буде припинено.

Згаданий принцип (pacta sunt servanta) є основою захисту договірних відносин в сфері застосування цивільного і міжнародного права та має багатовікову історію незмінності, адже бере свій початок ще з римського права.

Однак, з часом, в силу розвитку соціально-економічних відносин та певних історичних подій науковці почали допускати виключення із такого загальновідомого та загальновизнано римського принципу pacta sunt servanta ("договори повинні виконуватися"), що в подальшому знайшло своє відображення в інституті clausula rebus sic stantibus ("істотна зміна обставин"), який в сьогоденні і являє собою в міжнародному праві виняткове застереження до принципу pacta sunt servanta.

Таке застереження знайшло своє широке застосування на практиці після Першої світової війни, коли те положення, яке сторони цивільних та торгівельних договорів мали до військових подій, було зовсім непорівнянним з тим положенням, в якому вони опинилися в ході війни (розірвані господарській відносини Німеччини та фактично всього світу) і після її закінчення. Саме застосування інституту clausula rebus sic stantibus і дало змогу оформити розірвання таких договорів юридично.

В сучасному українському праві такий інститут знайшов своє закріплення в нормах статті 652 Цивільного кодексу України, положення якої передбачають, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, втручання суду у договірні відносини шляхом застосування інституту clausula rebus sic stantibus можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження настання істотної зміни обставин, адже в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, та принципу pacta sunt servanta.

В даному випадку, укладенню Додатку 1-8 до Договору передувала рекламна компанія АТ "Укрзалізниця" щодо впровадження послуги на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника, основними акцентами якої було те, що наразі (на момент реклами - квітень 2020 року): а) вартість надання послуг у вагонах АТ "Укрзалізниця" вища від ринкової; б) послуги надаються на кожне перевезення окремо, що зумовлює великі операційні витрати з обох сторін; в) відсутність гарантії на середню перспективу у одержанні рухомого складу від АТ "Укрзалізниця" та розуміння очікуваних витрат на логістику, у зв`язку з чим запропоновано споживачам за рахунок приєднання до послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника своїх послуг: а) здешевлення послуги до 50% від розрахункової згідно порядку (вказано, що станом на квітень 2020 року ставка за перевезення вагону - зерновозу становить 1 136,00 грн., а при замовлені послуги на 12 місяців становитиме 584 грн.); б) гарантію надання послуги та її вартості на строк до 12 місяців; в) довший термін - нижча ціна (передбачено можливість замовлення послуги перевезення зерновозу від одного місяця зі ставкою у розмірі 856,53 грн. до 12 місяців зі ставкою 584,00 грн.). (Опублікована 03.04.2020 презентація на веб-сайті: http://uz-cargo.com/).

При цьому, із подальших повідомлень АТ "Укрзалізниця" з приводу запровадження такої послуги вбачається, що вона була спрямована саме на заохочення постійних користувачів із великими об`ємами замовлених перевезень, адже при відкритті процедури прийняття замовлень щодо отримання послуг на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника було зазначено, що до участі допускаються замовники, які протягом аналогічного періоду попереднього року здійснювали середньомісячне навантаження вагонів у кількості, не меншій, ніж зазначається у замовленні.

Як зазначає позивач, такі умови давали можливість позивачу, як замовнику послуги, взяти на себе зобов`язання по здійсненню замовленої кількості відправлень щомісяця, протягом року та виконувати їх, адже позивач мав цінову (конкурентну) перевагу перед тими вантажовідправниками, які не укладали з АТ "Укрзалізниця" Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом i планують разово використовувати вагони за ставкою 1136,00 грн./доба без ПДВ.

Отже, на момент укладення Додатку 1-8 до Договору обставини врегулювання між сторонами відносин перевезення у вагонах Перевізника були такими, які дозволяли позивачу в повній мірі та в передбачені строки виконати взяті на себе зобов`язання перед відповідачем.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, внаслідок дій відповідача економічно вигідна різниця між базовою загальною ставкою за використання вагону перевізника та погодженою ставкою за довгостроковими контрактами, яка була погоджена із позивачем змінилась в бік зменшення з (+) 552 грн./доба до (-) 473 грн./доба за погодженим замовленням на 12 місяців та з (+) 454 грн./доба до (-) 432 грн./доба за погодженим замовленням на 9 місяців.

Як зазначає позивач такі дії відповідача призвели до того, що компанії, які не погоджували довгострокові контракти змогли на ринку перевезень зернових продуктів запропонувати більш низьку ціну ніж позивач, що призвело до відмови споживачів від послуг позивача і, як наслідок, до невикористання позивачем обсягу замовлених вагонів через відсутність попиту споживачів.

Наведене підтверджується інформацією розміщеною на сайті філії Центру транспортної логістики АТ "Укрзалізниця" щодо змін ставок за користування вагонами та доказами списання АТ "Укрзалізниця" з особового рахунку позивача штрафних санкцій, відповідно до яких була списана неустойка за невикористання обсягу погодженого замовлення.

Так, зокрема у серпні 2020 року з особового рахунку ПП "Атланта-Агро" в односторонньому порядку АТ "Укрзалізниця" списала неустойку за нереалізацію погодженого обсягу перевезень за узгодженими строками та обсягами за серпень 2020 року в розмірі 1 246 840,00 грн.; у вересні 2020 року з особового рахунку ПП "Атланта-Агро" АТ "Укрзалізниця" списала неустойку за нереалізацію погодженого обсягу перевезень за узгодженими строками та обсягами за вересень 2020 року в розмірі 1 721 048,00 грн.; у жовтні 2020 року - в розмірі 433 328,00 грн.

Тобто, дії АТ "Укрзалізниця" щодо змінення після укладення Додатку 1-8 до Договору ставок за користування вагонами призвело до фактичної неможливості позивача виконувати взяті на себе за своїми замовленнями зобов`язання, а АТ "Укрзалізниця" навпроти - отримало засіб постійного прибутку за рахунок списання неустойки за нереалізацію погодженого обсягу перевезень.

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень України та з копії позовної заяви АТ "Укрзалізниця" до позивача про стягнення неустойки (справа №910/8921/21), позивач в листопаді із погодженого обсягу замовлення 1626 вагонів використав 236 вагон і припинив взагалі використовувати вагони відповідача з грудня 2020 року та в грудні 2020 року із погодженого замовлення 332 вагонів використав 40 вагонів і припинив використовувати вагони відповідача з січня 2021 року.

Отже, такі дії відповідача щодо зміни (зменшення) базової загальної ставки плати за використання вагону-зерновозу без одночасного пропорційного зниження ставки за довгостроковими контрактами, по-перше, вчинені всупереч його попередній поведінці (проведеній рекламі та визначеній ним особисто головній перевазі запровадження такої послуги - здешевлення послуги до 50%) та наданим гарантіям, по-друге, призвели до нівелювання економічної доцільності укладеного між сторонами договору та обставин, з яких позивач виходив при укладенні такого правочину.

Посилання відповідача на те, що відповідна нереалізація з боку позивача погодженого обсягу перевезень за узгодженими строками та обсягами мала місце ще до початку зменшення АТ "Укрзалізниця" ставки плати за використання власних вагонів перевізника (Спл) (зокрема, зерновозів), а саме, в серпні 2020 року, тоді як вперше ставку було зменшено на початку вересня 2020 року, що, на його думку, вказує на відсутність взаємозв`язку, не нівелює наведеного висновку суду, оскільки як самостійно підтверджено представником відповідача в судовому засіданні обсяги використання зерновозів не є сталими цілий рік, адже пов`язані із збором урожаїв, а тому різняться в залежності від сезону, що цілком обґрунтовано вказує на вірність тверджень представника позивача з приводу розуміння наведених обставин та врахування можливого збитку в деякі місяці дії замовленої послуги, однак, їх покриття за рахунок використання здешевлення послуги до 50% в найнавантаженіші місяці.

З огляду на викладене, суд вважає наявним в діях відповідача прояв недобросовісної поведінки, яка полягає в залученні найбільших споживачів її послуг перевезень з використанням власних вагонів перевізника до укладення довгострокових контрактів з фіксованими умовами шляхом розповсюдження реклами щодо економічної доцільності її укладення, однак, з послідуючою зміною базової ставки, яка зумовила збитковість довгострокових контрактів для їх замовників.

Наведені обставини суд вважає доведеними та такими, які перебувають поза розумним сумнівом. Більш того, сторона відповідача не заперечувала, як проти того, що надавала гарантії економічної доцільності цих правочинів, так і не заперечувала, що дії відповідача призвели до збитковості виконання укладеного між сторонами правочину, що в свою чергу призвело до невикористання позивачем обсягу вагонів в погодженому замовленні.

При цьому суд зазначає, що укладення між сторонами Договору було спрямоване на отримання позивачем права на користування вагонами відповідача з метою досягнення мети своєї господарської діяльності - отримання прибутку позивачем від доходу з якого він має сплачувати плату за користування вагонами на користь відповідача. Натомість, отримання прибутку позивачем, з якого він мав сплачувати орендну плату за користування вагонами відповідача, було унеможливлено самим відповідачем.

Як зазначає позивач, зміна базової загальної ставки за користування вагонами, здійснена відповідачем, істотно змінює порядок використання погодженого обсягу вагонів, визначенні вартості послуг позивача, при існуванні таких ставок раніше позивач не укладав би Договору та не брав би на себе явно обтяжливі зобов`язання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає доведеними обґрунтування позовних вимог в частині істотної зміни обставин, зокрема те, що свідома зміна (зменшення) ставки плати за використання вагону-зерновозу здійснена відповідачем без одночасного пропорційного зниженням ставки за довгостроковими контрактами, призвело до того, що компанії, які не погоджували довгострокові контракти змогли на ринку запропонувати більш низьку ціну ніж позивач і як наслідок відмови споживачів у послугах позивача, що призвело до невикористання позивачем погодженого обсягу замовлених вагонів через відсутність попиту споживачів.

Отже, зміна цінової/тарифної політики AT "Укрзалізниця" шляхом встановлення зменшених базових ставок плати за використання вагонів-зерновозів, що мало місце після укладення сторонами Додатку 1-8 до Договору, зумовила виникнення обставин, за яких подальше виконання такого правочину та замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами порушує для позивача співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє того, на що він розраховував при поданні замовлень на отримання послуги на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника.

При цьому, суд зазначає, що хоча істотна зміна обставин стала наслідком вчинення відповідних дій з боку відповідача, проте вона за своєю суттю є результатом дії ззовні, тобто є зовнішньою відносно правового зв`язку, що існує між контрагентами даного договору перевезення, адже, як стверджував представник відповідача, зменшення базової ставки плати за перевезення вагонів - зерновозів було обумовлено не врожайністю того року, тобто, чинником, що знаходився поза волею та контролем сторін.

Однак, з метою забезпечення прибутковості своєї діяльності на фоні зменшення попиту на вагони-зерновози, у зв`язку із не врожайністю, АТ "Укрзалізниця" почала зменшувати базові ставки перевезення задля створення конкурентоспроможних умов залучення нових споживачів, залишивши без змін ставки за довгостроковими контрактами.

Тобто, АТ "Укрзалізниця" в повній мірі усвідомлювало наслідки своїх дій для позивача, адже задля уникнення простою не проданих на фіксованих умовах вагонів-зерновозів в силу зменшення попиту на них зменшувало базову ставку, в той час як залишало не конкурентоспроможну ставку для позивача, що вкотре вказує на недобросовісність відповідача.

Наведена обставина є істотною, тобто такою від обізнаності з якою позивач не подавав би замовлень на отримання послуги на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника згідно умов Додатку 1-8 до Договору.

В аспекті наведеного, наявність чотирьох складових істотної зміни обставин згідно з частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, підтверджується тим, що:

- в момент подачі замовлень (укладення Додатку 1-8 до Договору) сторони виходили з того, що зобов`язання за договором будуть виконуватися належно відповідно до запропонованих умов, а відповідач дотримається наданих позивачу гарантій, зокрема із збереження економічної доцільності укладеної угоди, з якої виходив позивач при направленні замовлень;

- зміна обставин, пов`язана зі зменшенням економічно вигідної різниці між базовою загальною ставкою та ставкою за довгостроковими контрактами, не могла бути усунута позивачем, як заінтересованою стороною, оскільки саме відповідач визначає умови надання своїх вагонів у користування, а сторона позивача позбавлена можливості вплинути на такі рішення. Пропозиції позивача щодо врегулювання вказаного питання проігноровані відповідачем;

- виконання Додатку 1-8 до Договору перевезення в даний час (на момент звернення позивача з позовом) порушує співвідношення майнових інтересів сторін договору та позбавляє позивача права на отримання того, на що він розраховував при його укладенні, оскільки договір укладався з метою економічної взаємовигідної діяльності сторін, проте внаслідок дій відповідача став таким через, які сторона позивача несе збитки;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач, оскільки дана обставина викликана внутрішньою волею сторони відповідача, зокрема діями відповідача, які завдають шкоди майновим інтересам позивача, а відтак ця обставина не може вважатись ризиком який несе сторона позивача.

Таким чином, зібраними в матеріалах справи доказами підтверджується факт наявності істотної зміни обставин у правовідносинах сторін за Додатком 1-8 до Договору, що є правовою підставою для втручання суду у такі договірні відносини сторін шляхом застосування інституту clausula rebus sic stantibus, як виняток із принципу pacta sunt servanta, та розірвання на підставі приписів ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020.

Щодо посилань позивача на наявність підстав для розірвання такого правочину згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме істотного порушення договору відповідачем, то суд відзначає, що матеріали справи не містять належних доказів прямого порушення відповідачем умов Додатку 1-8 до Договору, а тому відсутні правові підстави для застосування вказаних положень.

Відносно положень ч. 2 ст. 634 Цивільного кодексу України, як окремої, визначеної позивачем, підстави для розірвання спірного договору суд відзначає, що визначені вказаною нормою спеціальні обставини, з існуванням яких законодавець передбачає можливість зміни або розірвання договору приєднання, мають існувати саме на момент такого приєднання, а заявник має довести, що не приєднався би до такого договору за наявності в нього можливості визначення його умов, в той же час, в межах спірних правовідносин вбачається, що на момент подачі замовлень позивача щодо отримання послуги на перевезення з узгодженими строками та обсягами у вагонах Перевізника згідно умов Додатку 1-8 до Договору він в повній мірі погоджувався на них та очікував отримання прибутку за наслідками їх реалізації, що було нівельовано подальшими діями відповідача.

Відтак, суд не вбачає наявними правові підстави для розірвання Додатку 1-8 до Договору згідно приписів ч. 2 ст. 634 Цивільного кодексу України, адже в даному випадку має місце позбавлення позивача того на що він розраховував в силу зміни істотних обставин після укладення правочину недобросовісною поведінкою відповідача, а не з безпосереднім приєднанням до визначених відповідачем умов надання послуг.

Щодо посилань відповідача на не реалізацію позивачем закріпленого в п.п. 9.3, 9.4 Договору порядку внесення змін до його та права на відмову від Договору у випадку не погодження із внесеними Перевізником змінами суд відзначає наступне.

По-перше, положення п. 9.3 Договору визначають, що право на внесення змін до Договору має виключно Перевізник та здійснюється за його волею шляхом публікації відповідних змін, в той час як замовник наділений виключно можливістю внесення пропозицій з приводу пропонованих ним змін, однак, жодних правових наслідків для Перевізника у випадку їх неврахування такі положення не визначають.

Тобто, внесення будь-яких змін до Договору, в т.ч. змін до фіксованих ставок плати за перевезення за довгостроковими контрактами на умовах Додатку 1-8 до Договору, можливе виключно за волею АТ "Укрзалізниця", навіть при заявлені замовниками відповідних пропозицій.

При цьому, із наявних в матеріалах справи листів ПП "Атланта-Агро", адресованих в т.ч. АТ "Укрзалізниця", з приводу необхідності врегулювання ситуація щодо неможливості виконання довгострокових контрактів на умовах Додатку 1-8 до Договору за наслідками зменшення базової ставки плати за перевезення вагонами Перевізника, вбачається висловлення позивачем як своїх пропозицій з приводу необхідності внесення змін до Договору (щодо приведення фіксованих ставок за довгостроковими контрактами пропорційно до зменшених базових ставок), так і поставлення питання щодо розірвання Додатку 1-8 до Договору.

Однак, доказів реагування АТ "Укрзалізниця" на зазначені звернення (пропозиції), в т.ч. у визначеному п. 9.3 Договору порядку (шляхом повідомлення про їх відхилення), матеріали справи не містять.

По-друге, дійсно, в положеннях п. 9.4 Договору встановлено право замовника на односторонню відмову від такого правочину у випадку не згоди із внесеними Перевізником змінами до нього, однак, такі положення є загальними і не передбачають можливості відмови від окремо замовленої послуги в межах реалізації такого правочину (в даному випадку - послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника, врегулювання якої здійснюється на підставі Додатку 1-8 до Договору).

Більш того, спір у даній справі виник саме у зв`язку із невнесенням АТ "Укрзалізниця" будь-яких змін до довгострокових контрактів, унормованих Додатком 1-8 до Договору, на відміну від зменшення базової (загальної) ставки плати за перевезення згідно Договору, з приводу чого позивачем не заявлено жодних заперечень.

Тобто, відсутня правова підстава для застосування замовником приписів п. 9.3 Договору шляхом односторонньої відмови від Додатку 1-8 до Договору, адже жодних змін (в межах спірного питання) саме до цих умов Перевізником не вносилось.

По-третє, умови Додатку 1-8 до Договору містять спеціальні положення, якими визначається право замовника на відмову від такої послуги, а саме, в п. 4.1.3 Додатку 1-8 до Договору встановлено право замовника скасувати своє замовлення після його погодження Перевізником, однак з послідуючою сплатою неустойки за весь невиконаний строк та обсяг перевезень.

При цьому, визначений в розділі 7 Додатку 1-8 до Договору порядок обрахунку такої неустойки свідчить про те, що фактично замовник при реалізації передбаченого п. 4.1.3 права на скасування свого замовлення (відмови від послуги) зобов`язаний оплати весь невикористаний обсяг замовлених перевезень.

Тобто, умови передбаченого п. 4.1.3 Додатку 1-8 до Договору права замовника на відмову від довгострокового контракту у вигляді обов`язку повної оплати всього замовленого обсягу перевезення нівелюють можливість його використання задля захисту своїх інтересів та прав замовником.

З огляду на викладене, суд відзначає, що є цинічним посилання відповідача на не реалізацію позивачем права на ініціювання внесення змін чи відмову від замовлених послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника з метою припинення несення збитків у зв`язку із неможливістю виконання його замовлень, адже останньому достеменно відомо, що внесення змін здійснюється виключно за його волею, а відмова від замовленої послуги зумовить обов`язок позивача оплатити її в повному обсязі.

Також, відповідач вказував на те, що після звернення позивача з приводу необхідності внесення змін до Договору (щодо приведення фіксованих ставок за довгостроковими контрактами пропорційно до зменшених базових ставок) та поставлення питання щодо розірвання Додатку 1-8 до Договору, які мали місце в вересні-жовтні 2020 року, ним було замовлено в листопаді 2020 року на умовах Додатку 1-8 до Договору низку перевезень, що, на думку відповідача, свідчить про схвалення позивачем подальшої реалізації довгострокових контрактів незважаючи на зміну істотних обставин.

Однак, як було визнано представником відповідача в судовому засіданні при наявності замовленої послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника замовник позбавлений можливості замовляти перевезення вантажів на загальних умовах (тобто, використовуючи базову ставку).

Тобто, задля провадження своєї господарської діяльності з організації перевезення вантажів залізницею позивач не міг не користуватися умовами Додатку 1-8 до Договору, а тому посилання відповідача на існування будь-якого визнання чи погодження з його боку є необґрунтованим, адже такі дії здійснювалися виключно в силу обмеженості права вибору замовника щодо цього та продовження чинності його замовлень на умовах Додатку 1-8 до Договору.

Поряд з цим, такі посилання під час розгляду даної справи з огляду на створення відповідної ситуації власними діями (бездіяльністю) шляхом нівелювання економічної вигоди замовленої позивачем послуги в черговий раз вказують на недобросовісний характер поведінки відповідача, направленої на власне збагачення за рахунок створення неможливості виконання його контрагентом своїх зобов`язань.

З огляду на викладене, позовні вимоги ПП "Атланта-Агро" про розірвання Додатку 1-8 до Договору внаслідок істотної зміни обставин є обґрунтованими та правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 3 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Вирішуючи питання про справедливий розподіл між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням спірного договору, суд виходить із того, що спір у даній справі виник через дії відповідача, якими було зумовлена неможливість виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором.

При цьому, судом встановлено недобросовісність таких дій відповідача, що обґрунтовано вище.

Позивачем надано відповідні докази для оцінки та розподілу таких витрат, в свою чергу відповідачем не зазначалось про витрати та їх розмір, які він несе у зв`язку із розірвання Додатку 1-8 до Договору. Враховуючи наведене, суд виходить із фактичних доказів, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається із наданих позивачем доказів, зазначені наслідки дій відповідача, стали підставою для застосування ним положень п. 7.2 Додатку 1-8 до Договору, а саме нарахування та списання з особового рахунку позивача неустойки за невиконання погодженого замовлення, зокрема, навантаження і відправки поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено в погодженому замовленні щомісячно.

Тобто, через недобросовісні дії відповідача, внаслідок яких позивач не зміг виконати погоджене замовлення, відповідачем в одноособовому порядку було нараховано та списано неустойку, передбачену положенням п. 7.2 Додатку 1-8 до Договору.

При цьому, оскільки застосування штрафних санкцій не може бути кваліфіковане, як належне виконання зобов`язань, то відповідно застосована до позивача неустойка є витратами, які він поніс у зв`язку із виконанням договору, а відтак в залежності від встановлення відповідних обставин та фактів у даній справі, ступеня вини позивача, суд вправі у відповідності до положень ч. 3 ст. 652 Цивільного кодексу України в контексті здійснення справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору, вирішити питання щодо нарахованої та списаної відповідачем неустойки з суми передоплати внесеної позивачем на виконання Договору, які є витратами понесеними позивачем у зв`язку із виконанням цього договору.

В даному випадку, відповідачем було нараховано та списано з рахунку позивача неустойку в загальному розмірі 3 401 216,00 грн.

Оцінюючи вимогу позивача щодо повернення такої суми неустойки в контексті справедливості, суд враховує що обставини, які зумовили застосування її до позивача, знаходились поза межами його волі та були зумовлені виключно недобросовісними діями відповідача, наслідки яких, у вигляді втрати попиту на послуги позивача і, як наслідок, невикористання погодженого обсягу замовлень вагонів сторона відповідача не заперечувала. Отже, нарахування неустойки було зумовлено власними діями відповідача, що виключає можливість її застосування, як санкції за неналежне виконання позивачем умов договору.

Внесення змін до особового рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів відповідатиме способам захисту, як визначених спеціальним нормами права (п. 62 Статуту та Правилам № 644), умовам укладеного між сторонами договору, так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 914/873/17 та від 30.01.2020 у справі № 910/9794/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що здійснюючи справедливий розподіл витрат, які сторони понесли у зв`язку із виконанням договору, принципу справедливості буде відповідати зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача про зарахування коштів в розмірі, що дорівнює нарахованим та списаним штрафним санкціям до 03.11.2020 (дати вжиття заходів забезпечення позову), шляхом відображення (відновлення, збільшення) на особовому рахунку позивача грошової суми в розмірі 3 401 216,00 грн.

З наведених підстав також є правомірною вимоги позивача про зобов`язання відповідача скасувати операції з нарахування неустойки, нарахованої за невиконання позивачем погодженого замовленнями.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині заборони відповідачу здійснювати нарахування та списання з особового рахунку позивача штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), передбачених положенням п. 4.1.3. Додатку 1-8 до Договору, оскільки така вимога за переконанням суду, - є передчасною.

Крім того, як вже зазначено, положення ч. 3 ст. 652 Цивільного кодексу України поширюються виключно на витрати, які сторони вже понесли, а відтак не можуть поширюватись на витрати, які імовірно сторони можуть понести.

До того ж, внаслідок розірвання Додатку 1-8 до Договору у відповідача відсутні підстави для застосування положень його п. 4.1.3, оскільки такий договір припинить свою чинність.

Отже, в задоволенні позовної вимоги в частині заборони відповідачу здійснювати нарахування та списання з особового рахунку позивача штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), передбачених положенням п. 4.1.3 Додатку 1-8 до Договору, слід відмовити.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом розірвання Додатку 1-8 до Договору із визначенням наслідків цього.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Атланта-Агро" задовольнити частково.

2. Розірвати додаток 1-8 "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8203375 від 16.03.2020, укладеного між Приватним підприємством "Атланта-Агро" та Акціонерним товариством "Українська Залізниця".

3. Визначити наслідки розірвання додатку у такий спосіб:

3.1. Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) внести зміни до особового рахунку Приватного підприємства "Атланта-Агро" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, будинок 36, ідентифікаційний код 32150080) №8203375 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 3 401 216 (три мільйони чотириста одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 00 коп.

3.2. Зобов`язати Акціонерне товариства "Українська Залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) скасувати операції з нарахування неустойки на особовий рахунок Приватного підприємства "Атланта-Агро" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, будинок 36, ідентифікаційний код 32150080) №8203375, нарахованих після 02 листопада 2020 року за невиконання погодженого замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 25.06.2020 №32150080/2020-00011 (повідомлення про погодження від 02.07.2020 за №УЗ-32150080/2020-00013) та від 31.07.2020 №32150080/2020-00018 (повідомлення про погодження від 03.08.2020 за №УЗ-32150080/2020-00020).

4. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного підприємства "Атланта-Агро" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, будинок 36, ідентифікаційний код 32150080) судовий збір у сумі 6 642 (шість тисяч шістсот сорок дві) грн. 00 коп.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.01.2023.

Суддя Р.В. Бойко