номер провадження справи 33/83/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 Справа № 908/1831/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання Драковцевій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/1831/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (01030, м Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, офіс 5, ідентифікаційний код 33350787)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (вул.Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ідентифікаційний код 19355964)

про стягнення 2013999,63 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення основного боргу в розмірі 1728810,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу в сумі 257197,12 грн., 3% річних у сумі 27992,51 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого позивачем на виконання договору поставки товару №53-121-01-21-10770 від 12.10.2021. Основний борг пред`явлений позивачем до стягнення в сумі 1728810,00 грн. (без урахування суми ПДВ та з урахуванням часткової оплати товару в сумі 100000,00 грн.). За прострочення оплати цієї суми боргу розраховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати за період з березня по липень 2022 року в сумі 257197,12 грн. та 3% річних за період з 21.02.2022 по 05.09.2022 (197 днів) в сумі 27992,51 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 286 Господарського кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/83/22, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.10.2022 о 12 год. 30 хв.

04.10.2022 до суду надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні 25.10.2022 о 12 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку Easyсon.

Ухвалою від 05.10.2022 задоволено заяву позивача, ухвалено здійснювати проведення судового засідання 25.10.2022 о 12 год. 30 хв. у справі №908/1831/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (Easyсon).

13.10.2022 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні та відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 25.10.2022 був присутнім представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу засобами підсистеми відеоконференцзв`язку.

Суд оголосив про надходження від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні, зазначив про можливість відкладення розгляду справи лише в межах строку підготовчого провадження. Також зазначив, що не має наміру подавати відповідь на відзив.

З метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, суд частково задовольнив клопотання відповідача, ухвалив відкласти підготовче засідання на 22.11.2022 о 12 год. 00 хв.

26.10.2022 до суду надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні 22.11.2022 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «Easyсon». Також позивач просив надати можливість участі в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 28.10.2022 задоволено заяву позивача, ухвалено проводити судове засідання 22.11.2022 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

11.11.2022 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, відповідно до якої відповідач просив визнати причини неявки представника відповідача в судове засідання 22.11.2022 поважними та відкласти розгляд справи на іншу дату після припинення воєнного стану в Україні.

В судовому засіданні 22.11.2022 був присутнім представник позивача (в режимі відеоконференції), здійснювалося фіксування судового процесу засобами підсистеми відеоконференцзв`язку.

Суд оголосив про надходження від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача заперечив проти клопотання відповідача. Зазначив, що позивачем подані усі докази.

Суд залишив клопотання відповідача без задоволення, оскільки відповідачем є Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", яке знаходиться в м. Київ, а тому відповідач мав можливість направити в судове засідання уповноваженого представника. Строк для підготовчого провадження в даній справі спливає 28.11.2022 і суд не вбачає підстав для його продовження, оскільки всі заяви по суті спору та докази сторонами подані (відповідач подав відзив, на який позивач не має наміру надавати відповідь).

Суд дійшов висновку, що питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, судом вирішені і наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.

За таких обставин суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 20.12.2022 на 10 год. 00 хв.

В судове засідання 20.12.2022 сторони своїх представників не направили.

20.12.2022 проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку не відбулось, оскільки представник позивача Скаржинський М.В. не з`явився (не вийшов на зв`язок для проведення відеоконференції), що засвідчено актом Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі №908/1831/22.

З огляду на те, що представники усіх учасників справи в судове засідання не з`явилися, судове засідання проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч.3 ст. 222 ГПК України.

19.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого відповідач просить відкласти розгляд справи на іншу дату з метою забезпечення права відповідача на участь у судовому засіданні з розгляду даної справи.

20.12.2022 від відповідача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, відповідно до яких відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні заяви про розподіл судових витрат в повному обсязі.

Суд прийняв до розгляду заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд залишив без задоволення, оскільки строк вирішення спору по суті спливає 22.12.2022, місцезнаходженням юридичної особи відповідача є м. Київ, що не є окупованою територією, тому відповідач не був позбавлений можливості здійснювати в повному обсязі свої процесуальні права та обов`язки як сторони справи відповідно до вимог ГПК України.

За результатами розгляду справи суд ухвалив рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (постачальник, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець, відповідач) укладено договір поставки товару №53-121-01-21-10770 (далі - договір).

За умовами п. п. 1.1, 1.4 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити наступний товар: перетворювач вихрострумовий П-ПВ-105-ПМ-Д10 на суму 2086272,00 грн. з ПДВ. Підприємство-виробник: ТОВ «НВП «ЕЛКОМ».

У п. 3.1 договору визначено, що ціна договору складає 1738560,00 грн., крім того ПДВ 20%, загальна сума договору складає 2086272,00 грн.

У п. 1.2 договору строк поставки визначено жовтень-грудень 2021 року.

Згідно з п. 4.1 договору поставка товару відбувається у м. Енергодар, відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP. Вантажоодержувач - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», м.Енергодар, вул. Промислова, 133.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.3 договору оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Пунктом 12.1 договору встановлено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2022.

На виконання договору постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 2086272,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними:

№1-1810 від 18.10.2021 на суму 217320,00 грн. з ПДВ, з них сума ПДВ - 36220,00 грн.;

№1-2210 від 22.10.2021 на суму 325980,00 грн. з ПДВ з них сума ПДВ - 54330,00 грн.;

№1-2212 від 22.12.2021 на суму 499836,00 грн. з ПДВ, з них сума ПДВ - 83306,00 грн.;

№2-2212 від 22.12.2021 на суму 521568,00 грн. з ПДВ, з них сума ПДВ - 86928,00 грн.;

№3-2212 від 22.12.2021 на суму 521568,00 грн. з ПДВ, з них сума ПДВ - 86928,00 грн.

На суму поставленого товару з ПДВ позивачем виписано податкові накладні:

- №26 від 18.10.2021 на суму 217320,00 грн. з ПДВ, з них сума ПДВ - 36220,00 грн., яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), що підтверджується квитанцією №1 від 08.12.2021;

- №29 від 22.10.2021 на суму 325980,00 грн. з ПДВ з них сума ПДВ - 54330,00 грн., яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), що підтверджується квитанцією №1 від 15.12.2021.

Щодо решти видаткових накладних позивачем податкові накладні не зареєстровано.

15.02.2022 відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3486 від 15.02.2022.

У зв`язку з несплатою решти вартості товару позивач звернувся 13.07.2022 до відповідача з претензією про стягнення заборгованості в розмірі 1986272,00 грн.

У відповіді вих. №28-23/11625 від 19.008.2022 на претензію відповідач послався на форс-мажорні обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації проти України, які підтверджені листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Повідомив, що вимоги позивача будуть розглянуті після закінчення форс-мажорних обставин.

На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача про стягнення основного боргу в розмірі 1728810,00 грн. (без урахування сум ПДВ за видатковими накладними, по яких податкові накладні не зареєстровано), інфляційного збільшення суми боргу в сумі 257197,12 грн., 3% річних у сумі 27992,51 грн.

Спірні правовідносини є господарськими та врегульовані договором поставки товару №53-121-01-21-10770 від 12.10.2021.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу норми ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.3 договору оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

В даному випадку строк оплати вартості товару погоджено сторонами в п. 3.2 договору шляхом визначення конкретного терміну оплати - протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, а вказівка у п. 3.3 договору на оплату частини вартості товару в розмірі суми ПДВ після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) є лише умовою здійснення такої оплати, яка здійснюється у строк, визначений п. 3.2 договору, про що прямо зазначено в п. 3.3 договору.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача щодо відсутності в договорі строку оплати вартості послуг в частині суми ПДВ.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

За умовами п. 7.6 договору у випадку неотримання покупцем у строк, визначений чинною редакцією ПКУ, електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, передбачену розділом 3 цього договору, на суму ПДВ.

Слід зазначити, що в позовній заяві пред`явлено до стягнення суму заборгованості за поставлений товару у розмірі 1728810,00 грн. (без урахування сум ПДВ за видатковими накладними, по яких податкові накладні не зареєстровано).

Так, з матеріалів справи вбачається, що повна вартість поставленого товару з ПДВ складає 2086272,00 грн., з них вартість товару складає 1738560,00 грн., а сума ПДВ - 347712,00 грн. Податкові накладні на суми ПДВ 36220,00 грн. та 54330,00 грн. зареєстровані. Звідси сума товару до оплати складала: 1738560,00 грн. + 36220,00 грн. + 54330,00 грн. = 1829110,00 грн. Відповідач частково оплатив товар на суму 100000,00 грн. Звідси залишок неоплаченого товару з ПДВ складає 1729110,00 грн. Позивач пред`явив до стягнення вартість товару з ПДВ у розмірі 1728810,00 грн.

Відповідач вважає, що строк поставки повного обсягу товару слід визначити з дати поставки товару згідно з останньою експрес-накладною, яка отримана відповідачем 28.12.2021, а не від дати складання видаткової накладної від 22.12.2021.

З цього приводу суд зазначає, що належними доказами, які засвідчують факт поставки позивачем товару за договором, його кількість та вартість, а також факт прийняття цього товару з боку відповідача, є видаткові накладні, які підписані уповноваженими представниками сторін та є первинними документами, які засвідчують факт вчинення господарської операції.

Повний обсяг товару на суму 2086272,00 грн. з ПДВ поставлено постачальником 22.12.2021 (згідно з видатковими накладними від 22.12.2021).

Оскільки сторони засвідчили поставку останніх партій товару за договором у видаткових накладних від 22.12.2021, в яких відсутнє посилання на фактичне отримання товару 28.12.2021, то суд визначає датою поставки всього обсягу товару саме 22.12.2021.

При цьому суд враховує положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до яких якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, строк оплати вартості поставленого товару настав 21.02.2022 (з урахуванням вихідних днів).

Щодо доводів відповідача про те, що обов`язок відповідача оплатити частину вартості товару в розмірі суми ПДВ виникає тільки після реєстрації податкових накладних на всю суму ПДВ, оскільки договором не передбачено поетапної оплати товару, суд зазначає, що стосовно оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ договір не містить умови щодо її оплати тільки після реєстрації податкових накладних на повну вартість товару. Натомість за умовами п. 7.6 договору у випадку неотримання покупцем у строк, визначений чинною редакцією ПКУ, електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, передбачену розділом 3 цього договору, на суму ПДВ. Оскільки повна вартість товару за договором поставлена, що є умовою настання строку оплати товару за договором, то в разі реєстрації позивачем податкової накладної на суму вартості поставленого товару з ПДВ у відповідача відсутні підстави для застосування п. 7.6 договору в цій частині та відповідно виникає обов`язок оплатити поставлену вартість товару з ПДВ.

За фактом поставки товару за видатковими накладними №1-1810 від 18.10.2021 на суму 217320,00 грн. з ПДВ та №1-2210 від 22.10.2021 на суму 325980,00 грн. з ПДВ позивачем виписані податкові накладні, які зареєстровані постачальником у Єдиному реєстрі податкових накладних в межах строку оплати вартості товару.

Враховуючи викладене, строк оплати частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ для цих видаткових накладних слід визначати так само, як і для оплати вартості товару, оскільки на дату настання строків оплати товару податкова накладна вже була виписана та зареєстрована постачальником.

Відповідач не оплатив вартість поставленого товару на суму 1728810,00 грн. у встановлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доводи відповідача про те, що порушення зобов`язання сталось з боку відповідача внаслідок дії форс-мажорних обставин судом відхилені з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Виходячи з наведених норм, наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання основного зобов`язання.

Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин адресований «всім, кого він стосується». Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати статутну діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання.

З огляду на це суд не встановив правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплатити суму основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому посилання відповідача на норму ст. 607 Цивільного кодексу України про припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, суд визнав безпідставним, оскільки відповідач не довів неможливості виконання спірного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати товару позивач нарахував на суму заборгованості 3% річних за період з 21.02.2022 по 05.09.2022 (197 днів) в сумі 27992,51 грн. та інфляційні втрати за період з березня по липень 2022 року в сумі 257197,12 грн.

Суд здійснив перерахунок 3% річних з огляду на те, що позивач включив в період прострочення останній день строку оплати 21.02.2022. За розрахунком суду 3% річних у сумі слід розраховувати за період з 22.02.2022 по 05.09.2022 (196 днів), що від суми боргу 1728810,00 грн. складає 27850,42 грн. В цій сумі вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню. 3% річних у сумі 142,09 грн. нараховані необґрунтовано.

Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 257197,12 грн. визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, позові вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За розгляд майнових вимог на суму 2013999,63 грн. судовий збір складає 30209,99 грн.

Позивач оплатив судовий збір платіжним дорученням №499 від 07.09.2022 на суму 30210,00 грн., переплата складає 0,01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 30209,99 грн. покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог: на відповідача - в сумі 30207,86 грн., на позивача - сумі 2,13 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн., які складаються з вартості таких послуг: опрацювання первинних документів та надання попередньої консультації - 2 години вартістю 4000,00 грн., формування правової позиції, складання та подання позовної заяви - 3 години вартістю 6000,00 грн., участь у судовому розгляді справи щонайменше у двох засіданнях - 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги №1001/22 від 10.01.2022, укладений позивачем із адвокатом Скаржинським М.В., та ордер адвоката Скаржинського М.В. серії АІ №1270822 від 20.07.2022. Повноваження Скаржинського М.В. як адвоката підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №3687/10 від 29.05.2008.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 договору про надання правової допомоги юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт сплачує в гривнях шляхом щомісячного переказу суми, що дорівнює розміру винагороди, зазначеної в акті про надання правової допомоги без врахування ПДВ. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з дати підписання акту про надання правової допомоги, який є виключною підставою для проведення розрахунків за надані послуги в рамках даного договору.

05.12.2022 позивач подав заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., які складаються з вартості таких послуг: опрацювання первинних документів та надання попередньої консультації - 2 години вартістю 4000,00 грн., формування правової позиції, складання та подання позовної заяви - 3 години вартістю 6000,00 грн., участь у судовому розгляді справи щонайменше у двох засіданнях - 5000,00 грн.

На підтвердження цих витрат позивач надав підписаний із позивачем акт приймання-передачі виконаних робіт №1 від 12.09.2022 до договору про надання правничої допомоги, яким засвідчено виконання адвокатом зазначених послуг на суму 15000,00 грн., рахунки на оплату послуг адвоката №1409 від 14.09.2022 на суму 4000,00 грн. (опрацювання первинних документів та надання попередньої консультації - 2 години), №1409/1 від 14.09.2022 на суму 6000,00 грн. (формування правової позиції, складання та подання позовної заяви - 3 години), №1409/2 від 14.09.2022 на суму 5000,00 грн. (участь у судовому розгляді справи щонайменше у двох засіданнях) та платіжні доручення на оплату цих рахунків №507 від 16.09.2022 на суму 4000,00 грн., №508 від 19.09.2022 на суму 6000,00 грн., №509 від 19.09.2022 на суму 5000,00 грн.

Відповідач подав заперечення на заяву позивача про розподіл судових витрат, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні заяви позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже є недоведеними. Зокрема, зауважив, що на підтвердження фактичного виконання послуг адвоката до заяви про розподіл судових витрат наданий не належним чином оформлений (без підпису представника позивача) акт приймання-передачі виконаних робіт №1 від 12.09.2022 до договору про надання правової допомоги №1001/22 від 10.01.2022. При цьому за текстом заяви зазначено що на підтвердження факту отримання послуг адвоката підписано акт приймання-передачі виконаних робіт №1 від 14.12.2022.

Суд зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зазначення в заяві позивача про розподіл судових витрат дати акту приймання-передачі виконаних робіт як 14.12.2022 очевидно є опискою, оскільки до заяви додано акт 12.09.2022, яким позивач погодив із адвокатом обсяг наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1001/22 від 10.01.2022. Даний акт підписаний представником позивача, скріплений печаткою позивача і саме на підставі цього доказу суд встановлює обсяг виконаних адвокатом робіт на користь позивача.

Таким чином, витрати позивача на оплату правничих послуг адвоката підтверджені належним чином.

Сума витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. фактично сплачена позивачем адвокату та є гонораром в розумінні п. 4.5 договору про надання правової допомоги №1001/22 від 10.01.2022, що не повертається клієнту.

У відзиві на позов відповідач послався на те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в розмірі 15000,0 грн. є завищеним та не відповідає складності справи.

Суд зазначає, що з огляду на ціну позову (2013999,63 грн.), обсяг досліджених адвокатом доказів та виконаних розрахунків сума витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. є співмірною заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог: на відповідача - в сумі 14998,94 грн., на позивача - сумі 1,06 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (вул.Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (01030, м Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, офіс 5, ідентифікаційний код 33350787) основний борг у сумі 1728810,00 грн. (один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.), 3% річних у сумі 27850,42 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят грн. 42 коп.), інфляційні втрати в сумі 257197,12 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч сто дев`яносто сім грн. 12 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 30207,86 грн. (тридцять тисяч двісті сім грн. 86 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14998,94 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 94 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 142,09 грн.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2,13 грн. та на професійну правничу допомогу в сумі 1,06 грн. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30.12.2022.

.

Суддя М.В. Мірошниченко