ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/982/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ільченко А.П. - довіреність від 13.01.2022;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ"

до Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)"

про стягнення 26909,90 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" 26909,90 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на невиконання відповідачем умов договору №10/73-К на закупівлю електричної енергії від 09.08.2021.

Ухвалою від 14.11.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.12.2022.

Ухвалою від 06.12.2022 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні 13.12.2022 в режимі відеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

09.12.2022, тобто до призначеного судового засідання, від відповідача надійшов відзив №4-3466 від 30.11.2022 (а.с. 76-77), згідно якого останній повідомив що позовні вимоги визнає повністю, просив задовольнити позовну заяву в частині стягнення заборгованості за електричну енергію в сумі 26909,90 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував, зсилаючись на те, що є неприбутковою організацією, а кошти з Державного бюджету на такі потреби не виділяються.

09.12.2022 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, згідно якої останній просив суд долучити до матеріалів справи копію, підписаного сторонами, Акту приймання-передачі електричної енергії №ПГ00001744 від 31.12.2021, обґрунтовуючи неподання раніше такого акту тим, що останній не був підписаний відповідачем. Зазначений акт суд долучив до матеріалів справи (а.с. 89-90).

Ухвалою від 13.12.2022 суд роз`яснив відповідачу зміст ст. 191 ГПК України та відклав розгляд справи на 26.12.2022.

14.12.2022 на електронну адресу суду та 26.12.2022 поштовим зв`язком від представника відповідача надійшла заява №4-3641 від 13.12.2022, згідно якої останній просить суд проводити засідання без його участі. Додатково вказав, що позовні вимоги в частині стягнення 26909,90 грн заборгованості за електричну енергію визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ст. 191 ГПК України відомі. Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8750,00 грн не визнає.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення, у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що представник відповідача не обмежений на вчинення вказаної процесуальної дії, його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє. визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За вказаного суд не встановив підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд стягнути з відповідача 26909,90 грн основного боргу за отриману електричну енергію у грудні 2021 року та 8750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" (постачальник, позивач) та Державною установою "Райківська виправна колонія (№73)" (споживач, відповідач) укладено договір №10/73-К на закупівлю електричної енергії, додатками до якого є комерційна пропозиція та договірні величини споживання електричної енергії (далі - Договір (а.с. 12-18)).

В період з 03.09.2021 по 23.12.2021 сторони підписали Додаткові угоди №1-9, якими внесли зміни до ціни на електричну енергію та договірні величини споживання електричної енергії (а.с. 19-26).

Позивач стверджує, що на виконання умов вищевказаного Договору надав відповідачу електричну енергію у грудні 2021 в кількості 47232,00 кВт/год на загальну суму 158810,60 грн, однак відповідач лише частково провів розрахунки, внаслідок чого станом на час звернення до суду заборгованість останнього склала 26909,90 грн.

Вказане стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 76-77) та згідно заяви від 13.12.2022 №4-3641 (а.с.104) позовні вимоги у розмірі 26909,90 грн визнав та повідомив про обізнаність із наслідками таких дій, доказів проведення розрахунків з позивачем не надав.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що відносини між сторонами виникли на підставі Договору №10/73-К на закупівлю електричної енергії від 09.08.2021 (а.с. 12-16).

Відповідно до п.1.1. Договору, останній встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) та постанови про затвердження змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії від 26.06.2020 №1219 (п. 1.2. Договору).

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі - ЗУ №2019-VIII),

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п.1.1.1).

Згідно ч.3 ст.58 ЗУ №2019-VIII, споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За п.5.2.1, 5.5.5 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів...

Пунктом 4.1 ПРРЕЕ також передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.1. Договору, здійснення оплати відбувається після фактичного споживання/отримання товару у 100% розмірі на підставі надісланого рахунку для оплати. Обсяги споживання товару підтверджуються складеним сторонами актом приймання-передачі товару. Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання рахунку споживачем. Аналогічні приписи містяться у підписаній сторонами Комерційній пропозиції, яка є додатком №1 до цього Договору (а.с. 17).

За умовами п. 5.5. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 15.1. Договору, останній набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем договірних величин споживання електричної енергії (додаток №2 до Договору) та укладається на строк до 31.12.2021 року включно, а в частині п р о в е д е н н я розрахунків - до п о в н о г о в и к о н а н н я сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач поставив протягом грудня 2021, а відповідач прийняв електроенергію в 47232,00 кВт/год на загальну суму 158810,60 грн, що підтверджується актом №ПГС00001744 приймання-передачі електричної енергії від 31.12.2021 (а.с. 92).

Також суд встановив, що відповідач за поставлену у грудні 2021 електроенергію розрахувався частково, сплативши 131900,70 грн 28.12.2021 (а.с. 33), що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2021 позивач направив відповідачу претензію за №289, згідно якої вимагав не пізніше 3 (трьох) банківських днів, з дня отримання цієї претензії, сплатити вищевказану заборгованість за спожиту у грудні 2021 електричну енергію. До претензії додано рахунок на оплату №1732 від 31.12.2021 та акт №ПГС00001744 приймання-передачі електричної енергії від 31.12.2021 (а.с. 30-41).

Згідно відповіді на претензію (а.с. 91), останню отримано 02.11.2022 та розглянуто; заборгованість в сумі 26909,90 грн установа визнає, але сплатити її не може, так як строк дії договору закінчився; заборгованість може бути погашена установою на підставі судового наказу Господарського суду (а.с. 91).

За вищевказаного, факт часткової сплати 28.12.2021 заборгованості за грудень 2021 та отримання відповідачем рахунка на оплату 02.11.2022 свідчить про те, що згідно з п. 5.1 Договору, на час звернення позивача до суду у відповідача існувала заборгованість у заявленій сумі.

Також суд враховує, що заборгованість за спожиту у грудні 2021 електричну енергію у заявленій позивачем сумі відповідач визнав до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивач підтвердив належними та достатніми доказами існування заявленої до стягнення заборгованості, а також те, що відповідач позов у заявленій сумі визнав, при цьому доказів погашення основного боргу станом на день розгляду справи не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 26909,90 грн.

Оскільки відповідач у відзиві вказав про визнання позову, суд враховує приписи ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", згідно яких, у разі в и з н а н н я позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За вказаного, 1240,50 грн сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8750,00 грн, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60ГПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Матеріали справи містять довіреність, видану 13.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" адвокату Ільченку Андрію Петровичу, представляти інтереси Товариства на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форм їх власності та підпорядкування, в тому числі державних, податкових та правоохоронних органах, судах, Департаменті державної виконавчої служби та його територіальних органах, Державній казначейській службі України та її територіальних органах, подавати та отримувати необхідні документи; вести справи по захисту законних прав Товариства та представляти інтереси Товариства в судах загальної юрисдикції, цивільних, господарських та адміністративних судах всіх інстанцій, у тому числі Верховному суді, з усіма правами, наданими чинним законодавством представнику...

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Матеріали справи містять Договір №02 про надання правничої допомоги від від 21.07.2021 (далі - Договір №02 (а.с. 42-52)), укладений ТОВ "ПРОМГАЗ СІТІ" (Клієнт) та Адвокатським бюро "Ільченко та Партнери" (Адвокатське бюро) в особі керівника Ільченко Андрія Петровича, згідно з п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу на умовах, передбачених даним договором.

До вищевказаного Договору 20.10.22 сторони підписали Додаткову угоду №61, згідно з п. 1.1. якої Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту у господарському провадженні у справі по стягненню з Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" на користь Клієнта заборгованості та штрафних санкцій згідно Договору №10/73-К на закупівлю електричної енергії від 09.08.2021 року.

Згідно з п. 2.1. - 2.6. Угоди, сторони погодили розмір погодинної ставки Адвокатського бюро за надання будь яких видів професійної правничої допомоги на рівні 2500,00 грн за 1 (одну) годину. Вартість представництва інтересів Клієнта Адвокатським бюро в суді - 2500,00 грн за одне судове засідання, в залежності від фактичного часу його проведення. Гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатським бюро позитивного результату, якого бажає Клієнт. Факт надання правової допомоги підтверджується Актом про прийняття-передачу послуг правничої допомоги. Клієнт сплачує гонорар протягом 90 днів з моменту підписання Акту про прийняття-передачу послуг правничої допомоги.

04.11.2022 між ТОВ "ПРОМГАЗ СІТІ" та Адвокатським бюро "Ільченко та Партнери" підписано Акт приймання-передачі послуг № 33 до договору про надання правової допомоги №02 від 21.07.2021 (а.с. 53-54), відповідно до якого Адвокатське бюро "Ільченко та Партнери" надало, а ТОВ "ПРОМГАЗ СІТІ" прийняло послуги з надання правової допомоги на суму 8750,00 грн, а саме:

- ознайомлення Адвокатом із документами щодо несплати ДУ "Райківська виправна колонія (№73)" заборгованості за поставлену електричну енергію, а саме: договором №10/73-К на закупівлю електричної енергії від 09.08.2021, актом №ПГС00001744 приймання-передачі електричної енергії від 31.12.2021, рахунком на оплату №1732 від 31.12.2021 - за 1 годину - 2500,00 грн;

- підготовка та надання Адвокатом адвокатського запиту №293 від 28.10.2022 - 0,5 год. - 1250,00 грн;

- підготовка на направлення адвокатом претензії №289 від 27.10.2022 року щодо сплати заборгованості - 0,5 год. - 1250,00 грн;

- ознайомлення Адвокатом із листом АТ "Житомиробленерго" №08/25569 від 02.11.2022 - 0,5 год. - 1250,00 грн;

- підготовка позовної заяви до господарського суду Житомирської області Адвокатом (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання позову та оформлення усіх додатків до позову - 1 год - 2500,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4-6 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, для визначення суми гонорару, яка підлягає відшкодуванню, має бути встановлено, що такі витрати пов`язані з розглядом справи, були необхідними та фактично понесені, а їх розмір є розумним та виправданим.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 76- 77) щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8750,00 грн заперечував, зсилаючись на те, що є неприбутковою організацією, а кошти з Державного бюджету на такі потреби не виділяються.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).

Такі докази, відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши зміст, вартість та необхідність адвокатських послуг, зазначених в Акті №61 від 04.11.2022 (а.с. 53-54), зважаючи на характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що такі послуги як підготовка та направлення адвокатом претензії №289 від 27.10.2022 щодо сплати заборгованості не є необхідними у даній справі, оскільки досудове врегулювання спору не визначено обов`язковим у цих правовідносинах, відповідно такі послуги також не пов`язані з підготовкою справи до розгляду. Надіслання ж рахунку відповідачу покладено на позивача згідно п. 5.1 Договору, тобто відноситься саме до договірних зобов`язань останнього, виконання якого є визначальним для обрахування строків оплати поставленої електроенергії. Не розцінює суд як необхідні також послуги щодо підготовки і направлення адвокатського запиту №293 від 28.10.2022, а відповідно і ознайомлення з листом АТ "Житомиробленерго" №08/25569 від 02.11.2022 (надійшов у відповідь на цей запит), зважаючи на те, що жодних заперечень стосовно наданих позивачем у грудні 2021 послуг з постачання електричної енергії, їх обсягу та вартості матеріали справи не містять, а вся необхідна інформація була відома позивачу ще в грудні 2021 року, про що свідчить рахунок на оплату №1732 від 31.12.2021. За вищенаведеного, підстави для покладання вартості цих послуг на відповідача відсутні.

Що стосується заявлених до стягнення витрат за ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати ДУ "Райківська виправна колонія (№73)" заборгованості за поставлену електричну енергію та за підготовку позовної заяви до господарського суду Житомирської області, що разом становлять 5000,00 грн, суд, враховуючи умови укладеного Договору про надання правової (правничої допомоги) та Додаткової угоди №61, вважає їх такими, що були необхідними для розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши виконані адвокатом роботи (надані послуги), а також попередньо заявлену у відзиві їх суму, враховуючи приписи ч.8 ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги заперечення відповідача та водночас зважаючи на відсутність заяви відповідача про зменшення заявлених витрат, проаналізувавши реальність та необхідність цих послуг для розгляду справи, їх спів мірність із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача підлягає частковому задоволенню на суму 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в стягненні 3750,00 грн заявлених витрат слід відмовити.

При цьому зсилання відповідача не те, що він є неприбутковою організацією, не впливають на розподіл витрат на професійну правниичу допомогу, оскільки за змістом ст. 126, 129 ГПК України вказані позивачем обставини не визначені як приписами ГПК України, так і ЗУ «Про судовий збір», як такі, що змінюють порядок зазначеного розподілу судових витрат чи звільняють від їх сплати. Водночас суд враховує, що саме дії відповідача з невиконання зобов`язання щодо оплати отриманої електричної енергії спонукало позивача звернутися з даним позовом до суду, що мало наслідком понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" (13333, Житомирська обл., Бердичівський р-н, с. Райки, ід. код 08563352) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра. буд. 25Б, офіс 203, ід. код 41559270):

- 26909,90 грн основного боргу;

- 1240,50 грн судового збору;

- 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні 3750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.01.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.)