ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. Справа№ 910/17491/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Чорногуза М.Г.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Проскурня Т.В. за ордером;

від відповідача: Колток О.М. самопредставництво;

від третьої особи: Марченко Г.І. за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 (повний текст складено 23.06.22)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022

у справі №910/17491/21 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "База №7"

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "База №7" (далі позивач) з вернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач, Мін`юст) та просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Мін`юсту "Про задоволення скарги" №617/5 від 17.02.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з жовтня 2019 року є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , право вимоги на які було придбано ТОВ "ЕйПіЕс Україна" на електронному аукціоні з продажу активів банків, що ліквідуються, і в подальшому відступлено позивачу, однак ОСОБА_1 (далі третя особа, скаржник) у квітні 2020 року було подано до Мін`юсту скаргу на реєстраційні дії, що стосувалися вказаного нерухомого майна, за результатами розгляду якої прийнято спірний наказ. За доводами позивача спірний наказ прийнято з порушенням ч.3 ст.37, п.5 ч.5 ст.37, п.4 ч.8 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.5 та п.6 Порядку №1128, зокрема: скарга оформлена без дотримання вимог, зазначених у вказаному Законі, задоволено скаргу третьої особи за наявної інформації про судове провадження за участю тих самих сторін та з тих самих предмета та підстав; відповідачем не було повідомлено належним чином позивача, як заінтересовану особу, про розгляд скарги; відповідачем скасовано рішення, про які скаржник у своїй скарзі не просив; відповідачем порушено загальний строк розгляду скарги.

Крім того, позивачем було вказано орієнтовну суму судових витрат - 38800 грн на професійну правничу допомогу та 2270 грн судового збору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що скарга третьої особи була визнана обґрунтованою, оскільки додані позивачем до заяви про проведення реєстраційних дій документи не дають змоги встановити набуття права власності ТОВ "База №7" на нежитлові приміщення; третя особа у скарзі зазначала, що одне рішення про державну реєстрацію є предметом судового спору, а інші два рішення не є предметом судового спору, тому рішення по ним може бути прийняте комісією; оголошення про час і місце засідання Колегії було розміщено на офіційному веб-сайті Мін`юсту, а зацікавлені особи повідомлялись телефонограмами.

Третя особа у письмових поясненнях заперечив проти позову, посилаючись на те, що він придбав спірний об`єкт нерухомості у червні 2016 року, а з опису аукціону вбачається, що ТОВ "ЕйПіЕс Україна" придбало права вимоги по кредитному договору і договору поруки, а не по договору іпотеки щодо спірного об`єкту нерухомості, тому вказане товариство не могло продати це право позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №617/5 від 17.02.2021 "Про задоволення скарги".

З Міністерства юстиції України стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "База №7" судовий збір у розмірі 2 270 грн.

22 червня 2022 року позивачем було подано до Господарського суду міста Києва заяву про розподіл судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача 55 917 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04 липня 2022 року з Міністерства юстиції України стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "База №7" судові витрати у розмірі 55 117 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом при ухваленні рішення не враховано порушення приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. та державним реєстратором Гришком В.В. вимог законодавства в сфері реєстрації прав при вчиненні реєстраційних дій; додані позивачем до заяви про проведення реєстраційних дій документи не дають змоги встановити набуття права власності ТОВ "База №7" на нежитлові приміщення; третя особа у скарзі зазначала, що одне рішення про державну реєстрацію є предметом судового спору, а інші два рішення не є предметом судового спору, тому рішення по ним може бути прийняте комісією; оголошення про час і місце засідання Колегії було розміщено на офіційному веб-сайті Мін`юсту, а зацікавлені особи повідомлялись телефонограмами; спірний наказ Мін`юсту винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Скарга мотивована тим, що задовольняючи заяву у повному обсязі, суд не враховав складність даної справи, час, витрачений адвокатами для представництва, а також якість та обсяг юридичної та технічної роботи під час підготовки процесуальних документів.

У доповненні до апеляційної скарги на додаткове рішення відповідач вказує, що попередніми судовими витратами позивач зазначив суму 38800 грн, проте, після винесення рішення розмір правничої допомоги досяг суми 55917грн; у додатку до договору вказано, що вартість послуг адвокатського об`єднання за годину становить 1600 грн, а вартість послуг адвоката-партнера становить 3000 грн і не наведено аргументів, чому саме ці суми є співмірними виконуваній роботі та вартість години має бути саме такою, а послуги зі збирання доказів не були передбачені договором про надання правової допомоги. Також просить поновити строк на подання заяви, посилаючись на те, що копію додаткового рішення отримав тільки 15.07.2022.

Доповнення до апеляційної скарги на додаткове рішення приймаються до розгляду, оскільки вони подані в межах двадцятиденного строку після отримання відповідачем копії додаткового рішення, що є підставою для поновлення процесуального строку для їх подання.

Також не погоджуючись з прийнятими рішенням суду та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувані основне та додаткове судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволе судунні позову.

Скарга мотивована тим, що рішення є протиправним, оскільки підприємство-позичальник по кредиту було ліквідоване після придбання позивачем прав по кредиту, але до переоформлення ним права власності на майно; належне третій особі майно не перебувало в іпотеці і позивач прав на іпотеку на купував; державний реєстратор Гришко В.В. за відсутності у ТОВ "База №7" договору купівлі-продажу прав власності на майно чи прав на іпотеку провів перереєстрацію такого права з ОСОБА_1 на ТОВ "База №7"; задоволення позову обґрунтоване наявністю судової справи №554/1794/20, в свою чергу провадження у вказаній справі зупинено до вирішення спору щодо оскарження спірного наказу у даній справі. Щодо додаткового рішення, то наведені судові витрати не відповідають рекомендаціям юридичної спільноти та не обґрунтовані доведенням факту конкретних дій.

Розгляд апеляційних скарг відповідача і третьої особи об`єднані у одне апеляційне провадження.

У відзиві на апеляційні скарги відповідача позивач заперечив проти їх задоволення та просить залишити без змін рішення та додаткове рішення суду, посилаючись на те, що скарга подана з порушенням процесуального законодавства; третьої особою у скарзі до Мін`юсту не були зазначені норми законодавства, які на його думку порушені; відповідач про розгляді скарги третьої особи був обізнаний про існування судового спору з тих самих підстав та між тими ж сторонами; позивача не було належно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи; відповідач вийшов за межі предмету скарги та скасував ті рішення, про які скаржник не просив, а також порушив загальний строк розгляду та вирішення скарги. Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення і доповнень до неї, то позивачем було надано до суду детальний опис правничої допомоги, яка надавалась адвокатами АО "БІ ПІ ДЖІ"; умовами договору про надання правової допомоги надано повноваження адвокатам збирати відомості про факти, що можуть бути використані про докази; вартість послуг адвоката в розмірі 1600 грн та партнера 3000 грн передбачена умовами додатку 2 до договору та свідчить про домовленість сторін про погодинну оплату за послуги адвокатів різної кваліфікації; відповідачем не навів свого розрахунку судових витрат. Також до відзиву додано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в суді апеляційної інстанції в розмірі 51500,00 грн.

Посилання позивача на процесуальні порушення щодо подання апеляційних скарг і доповнень (відсутність дати у документах, не направлення позивачу додатків до скарг, не підтвердження повноважень особи, яка їх підписала) відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вказані документи підписані Колток О.М., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи і відомості про її повноваження внесені до ЄДР, а не направлення додатків до скарг позивачу і відсутність на них дати складання не є підставою для повернення апеляційної скарги.

20 вересня 2022 року позивачем було подано заяву, у якій він вказав, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

15 грудня 2022 року представником третьої особи було подано заяву про закриття провадження у справі з посиланням на те, що даний спір підсудний Господарському суду Полтавської області, за місцем знаходження спірного нерухомого майна.

Заява про закриття провадження відхилена судом, оскільки відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України, а згідно ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є, зокрема, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

За клопотанням представника третьої особи судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційних скаргах, просила їх задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційних скаргах, просила їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційних скарг з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційні скарги, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 03.03.2020 Октябрським районним судом м. Полтави постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі №554/1794/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "База №7", державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка В.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ "Елаксен" про:

- визнання припиненим з 28.04.2016 договору іпотеки, що укладений між ТОВ "Елаксен" та ПАТ "Дельтабанк", правонаступником якого є ТОВ "База №7", що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 1/27, реєстраційний номер об`єкта № 01;

- скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "База №7" на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01;

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, серія та номер: б/н виданий 04.06.2019, видавник: ТОВ "Ейпіес Україна"/ТОВ "База №7"; акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 04.06.2019, видавник ТОВ "Ейпіес Україна"/ТОВ "База №7" в частині прав на приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01;

- визнання ОСОБА_1 добросовісним набувачем приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01.

Разом з тим, 05.05.2020 ОСОБА_2 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 27.04.2020 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, в якій просив провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора, а саме:

1) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49410423 від 29.10.2019 15:40:02 Гришко Віталій Володимирович, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Полтавська область:

2) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607832 від 04.03.2016 20:46:59, приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович, Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл.;

3) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607853 від 04.03.2016 20:53:25, приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович, Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл.

Щодо відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може привести до скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 у цій скарзі було зазначено про справу №816/532/18.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у справі №816/532/18 є визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29176521 та 29176500.

24.06.2020 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою від 22.06.2020, в якій повідомив, що "рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49410423 від 29.10.2019 15:40:02 Гришко Віталій Володимирович, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Полтавська область" є предметом судового розгляду у справі №554/1794/20, при цьому, "рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607832 від 04.03.2016 20:46:59, приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович, Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл." та "рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607853 від 04.03.2016 20:53:25, приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович, Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл." не є предметом судового розгляду, тому по ним може бути прийняте комісією рішення.

11.09.2020 відповідач телефонограмою повідомив ОСОБА_1 про те, що 15.09.2020 відбудеться засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду його скарги. Також, в матеріалах справи містяться роздруківки з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України, з яких вбачається розміщення відповідачем оголошення про призначення на 15.09.2020 засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1

14.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв`язку із судовим провадженням зі спору між тими ж самими сторонами, з такого самого предмету і тієї самої підстави, яке перебуває в Октябрському районному суді м.Полтави (справа № 554/1794/20). Також, позивачем до вказаної заяви було додано копію ухвали Октябрського районного суду м. Полтави про відкриття провадження у справі №554/1794/20.

10.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ "База №7" на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, та придбане ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.06.2016, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.В. за реєстровим № 2044, яка здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49410423 від 29.10.2019 15:40:02, Гришко В.В., виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607832 від 04.03.2016 20:46:59, приватний нотаріус Самсонюк Ф.П., Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська область та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607853 від 04.03.2016 20:53:25, приватний нотаріус Самсонюк Ф.П., Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл. щодо іпотеки приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, яке придбане ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.06.2016, посвідчен приватниимм нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.В. за реєстровим № 2044;

- визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, яке придбане ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.06.2016, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.В. за реєстровим №2044;

- визнати припиненим, починаючи з 28.04.2016, договір іпотеки, укладений між ТОВ "Елаксен" та ПАТ "Дельтабанк", щодо приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01;

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги, укладений між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ "ЕйПіЕС Україна", правонаступником якого є ТОВ "Стар Інвестмент Ван" в частині права іпотекодержателя на приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, яке придбане ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.06.2016, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.В. за реєстровим № 2044;

- визнати недійсними договір про відступлення права вимоги №б/н, виданий 04.06.2019, видавник: ТОВ "ЕйПіЕС Україна", правонаступником якого є ТОВ "Стар Інвестмент Ван" /ТОВ "База №7"; акт приймання-передачі №б/н, виданий 04.06.2019, видавник ТОВ "ЕйПіЕС Україна", правонаступником якого є ТОВ "Стар Інвестмент Ван" /ТОВ "База №7" в частині передачі приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, яке придбане ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.06.2016, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.В. за реєстровим № 2044.

10.11.2020 Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою у справі №554/1794/20 прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Як вбачається з ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.12.2020 у справі №554/1794/20 про закриття підготовчого засідання, представник Міністерства юстиції України Листопад О.А. приймав участь у підготовчому засіданні.

05.01.2021 працівником відповідача направлено телефонограму, якою повідомлено позивача про те, що 12.01.2021 відбудеться засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 . При цьому, у телефонограмі зазначено, що телефонний номер ТОВ "База №7" НОМЕР_1 не обслуговується.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у заяві 14.09.2020, яка подавалась Колегії Мін`юсту, вказала телефон НОМЕР_2 , а у клопотанні про ознайомлення з матеріалами вказала телефон НОМЕР_3 та адресу електронної пошти, проте, відсутні докази направлення електронних листів/телефонограм за повідомленими номерами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач повідомив ОСОБА_1 та державного реєстратора Гришка В.В. про засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 , що призначене на 12.01.2021, шляхом направлення електронних листів та телефонограмами.

Приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Самсонюка Ф.П. відповідач повідомив телефонограмою від 05.01.2021.

Крім того, в матеріалах справи містяться роздруківки з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України, з яких вбачається розміщення відповідачем оголошення про призначення на 12.01.2021 засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1

12.01.2021 відбулося засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за результатами якого Колегія сформувала висновок, яким рекомендувала:

1. Скаргу ОСОБА_1 від 27.04.2020 задовольнити у повному обсязі.

2. Скасувати рішення від 04.03.2016 №№28607832, 28607853, прийняті приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П., від 29.10.2019 №№49410423, 49407389, 49406133, прийняті державним реєстратором Гришком В.В.

На підставі висновку Колегії від 12.01.2021 Міністерство юстиції України видало наказ №617/5, яким скаргу ОСОБА_1 від 27.04.2021 задовольнило у повному обсязі та скасувало рішення від 04.03.2016 №№28607832, 28607853, прийняті приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П., від 29.10.2019 №№49410423, 49407389, 49406133, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришком В.В.

Не погоджуючись із вказаним наказом Мін`юсту, позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання протиправним та скасування наказу, посилаючись на те, що відповідачем задоволено скаргу третьої особи за наявної інформації про судове провадження за участю тих самих сторін та з тих самих предмета та підстав; відповідачем не було повідомлено належним чином позивача, як заінтересовану особу, про розгляд скарги, порушена рівність при повідомленнях; відповідачем скасовано ті рішення, про які скаржник у своїй скарзі не просив; відповідачем порушено загальний строк розгляду скарги.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки спірний наказ був прийнятий відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує позов належністю йому на праві власності нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , право вимоги на які було придбано ТОВ "ЕйПіЕс Україна" 24.01.2019 на електронному аукціоні з продажу активів банків, що ліквідуються, який проводився Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та в подальшому 04.06.2019 відступлено позивачу, який 29.10.2019 набув на нього право власності.

При цьому позивач вказує, що у березні-квітні 2016 року до державного реєстру було внесено ряд незаконних записів про припинення іпотеки і майно відчужено на користь ОСОБА_1 , але в подальшому рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/535/18 від 07.06.2018 рішення про припинення іпотеки були визнані протиправними і скасовані.

У той же час, ОСОБА_1 вказує, що він придбав спірний об`єкт нерухомості у червні 2016 року і є законним власником, а з опису аукціону вбачається, що ТОВ "ЕйПіЕс Україна" придбало права вимоги по кредитному договору і договору поруки, а не по договору іпотеки щодо спірного об`єкту нерухомості, тому не могло продати це право позивачу, у зв`язку із чим ОСОБА_1 була подана скарга до Мін`юсту щодо оскарження реєстраційних дій по спірному майну.

Таким чином, вказаними обставинами підтверджуються наявність спору про право на нежитлові приміщення між позивачем і третьою особою, отже, спірний наказ вирішує питання про права (законні сподівання) позивача на вільне володіння нерухомим майном, а тому обраний спосіб захисту шляхом визнання протиправним і скасування спірного наказу відповідає способам захисту, встановленим статтями 16, 393 ЦК України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються, зокрема, положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон №1952-IV) та Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі Порядок №1128).

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону №1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

- на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

- на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно частини 6 вказаної статті Закону, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, у тому числі, про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги,

Згідно частини 10 ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 2 Порядку №1128 встановлено, що Розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Пунктом 17 Порядку №1128 розгляду скарг також передбачено, що рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, з аналізу статті 37 Закону №1952-IV вбачається, що Мін`юст не може розглядати скарги у випадку коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.11.2021 у справі №910/694/21, положення частин шостої, дев`ятої статті 37 Закону №1952-IV та пунктів 2, 5, 9, 13 Порядку № 1128 в частині обсягу повноважень Мін`юсту під час розгляду скарг на дії або бездіяльність державних реєстраторів слід застосовувати таким чином: "Під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду. Встановлення наявності обставин Мін`юстом здійснюється шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у разі необхідності Мін`юст витребовує документи (інформацію). Водночас Мін`юст не наділений повноваженнями вирішувати спір про право".

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однієї сторони цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

Згідно правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №910/15946/20, поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення. Тому слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав і обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод, у тому числі в судовому порядку. Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в його реалізації.

З огляду на висновки, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18, в якій вказано, що за визначенням, яке дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.03.2020 Октябрський районний суд м.Полтави постановив ухвалу про відкриття провадження у справі №554/1794/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "База №7", державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка В.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ "Елаксен" про:

- визнання припиненим з 28.04.2016 договору іпотеки, що укладений між ТОВ "Елаксен" та ПАТ "Дельтабанк", правонаступником якого є ТОВ "База №7", що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 1/27, реєстраційний номер об`єкта № 01;

- скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "База №7" на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01;

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, серія та номер: б/н виданий 04.06.2019, видавник: ТОВ "Ейпіес Україна"/ТОВ "База №7"; акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 04.06.2019, видавник ТОВ "Ейпіес Україна"/ТОВ "База №7" в частині прав на приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01;

- визнання ОСОБА_1 добросовісним набувачем приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 01.

Тобто, станом на день звернення ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України зі скаргою від 29.04.2020 існував судовий спір про скасування рішення від 29.10.2019 №49410423, прийнятого державним реєстратором Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришком В.В.

10.11.2020 Октябрським районним судом м. Полтави ухвалою у справі №554/1794/20 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій останній просив суд, в тому числі:

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ "База №7" на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01, яка здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49410423 від 29.10.2019 15:40:02, Гришко В.В., виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607832 від 04.03.2016 20:46:59, приватний нотаріус Самсонюк Ф.П., Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська область та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28607853 від 04.03.2016 20:53:25, приватний нотаріус Самсонюк Ф.П., Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл. щодо іпотеки приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта №01.

Отже, з наведеного вбачається, що рішення від 04.03.2016 №№ 28607832, 28607853, прийняті приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. та рішення від 29.10.2019 №49410423, прийняте державним реєстратором Гришком В.В., одночасно були предметом судового розгляду у справі №554/1794/20 та предметом розгляду Міністерством юстиції України у скарзі ОСОБА_1 та за однакових підстав, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні.

При цьому, третя особа звертався до відповідача із заявою від 22.06.2020, в якій повідомив, що "рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49410423 від 29.10.2019 15:40:02 Гришко Віталій Володимирович, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Полтавська область" є предметом судового розгляду у справі №554/1794/20", а з ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.12.2020 у справі №554/1794/20 вбачається, що представник Міністерства юстиції України Листопад О.А. брав участь у підготовчому засіданні та був обізнаний про наявність судового спору з порушених у скарзі питань.

Однак, Колегія з розгляду скарг у сфері державної реєстрації у своєму висновку не надала жодної оцінки інформації про наявність судових спорів щодо нерухомого майна щодо якого вчинялись реєстраційні дії.

Згідно ч. 8 ст. 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку, на момент винесення Мін`юстом оскарженого наказу, були наявні судові спори щодо рішень від 04.03.2016 №№ 28607832, 28607853, прийнятих приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П., та рішення від 29.10.2019 №49410423, прийнятого державним реєстратором Гришком В.В., які вказаним наказом Мін`юста було скасовано, та спір про право власності на вказане нерухоме майно.

Таким чином, наявний судовий спір у справі №554/1794/20 виключає можливість розгляду скарги на дії реєстраторів Міністерством юстиції України, оскільки це не належить до його компетенції в силу Закону №1952-IV.

Судом першої інстанції також було вірно встановлено, що відповідач, окрім розміщення на веб-сайті, повідомив про засідання 15.09.2020 лише третю особу (скаржника) і не повідомляв зацікавлених осіб, а про засідання 12.01.2021 намагався повідомити позивача лише телефонограмою за номером НОМЕР_1 (вказано "не обслуговується"), хоча у заяві позивача і його представника були інші номери телефонів і адреса електронної пошти, у той час як третю особу було повідомлено телефонограмою, а його представника додатково електронною поштою, що свідчить про нерівні обставини повідомлення, хоча саме по собі і не є підставою для скасування наказу Мін`юсту.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на встановлені судом обставини, які підтверджуються сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що спірний наказ Мін`юсту є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що судом не враховано порушення приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. та державним реєстратором Гришком В.В. вимог законодавства в сфері реєстрації прав при вчиненні реєстраційних дій, апеляційним господарським судом не беруться до уваги, оскільки надання оцінки вказаним реєстраційним діям виходить за межі доказування у даній справі.

За таких обставин доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні, тому апеляційні скарги відповідача і третьої особи на рішення суду не підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідач і третя особа оскаржують додаткове рішення Господарського суду міста Києва щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивач зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, у тому числі 38800 грн на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем була зроблена заява про те, що, докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати [крім судового збору], пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позов було задоволено, понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача.

22.06.2022 від позивача засобами поштового зв`язку (відправлено 18.06.2022, в межах встановленого строку) до суду першої інстанції надійшло клопотання про розподіл судових витрат, що понесені позивачем під час розгляду справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 55 917 грн.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги №152/2021 від 20.09.2021, укладений між ТОВ "База №7" та адвокатським об`єднанням "Група Бізнес Партнерів", додаток № 2 до цього договору, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.06.2022 на загальну суму 57 387,00 грн.

Зокрема, відповідно до п. 4.1. договору про надання правової допомоги №152/2021, гонорар адвокатського об`єднання клієнт оплачує в розмірі та в порядку згідно з умовами, викладеними в додатку №2 до цього договору.

В п. 1 додатку № 2 до договору сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвокатського об`єднання за договором становить з розрахунку 1600,00 грн за годину роботи адвоката адвокатського об`єднання, 3000,00 грн за годину роботи партнера адвокатського об`єднання.

Згідно п. 3 додатку № 2 додатково до гонорару клієнт сплачує (компенсує) адвокатському об`єднанню додаткові витрати, необхідні для надання адвокатським об`єднанням послуг за договором (судовий збір, вартість проведення судових експертиз та отримання висновків фахівців, поштові витрати тощо).

Відповідно до п. 6 додатку № 2 оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється на підставі виставленого ним рахунку, виходячи з розміру гонорару, зазначеного в п. 1 цього додатку №2.

Так, відповідно до підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.06.2022, загальна вартість судових витрат, що підлягають сплаті в межах цієї справи становить 57 387,00 грн, при цьому, судом вирішено питання щодо розподілу судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що правничу допомогу у справі позивачу надавали адвокат Чабаненко О.М. та партнер Проскурня Т.В., які діяли на підставі виданих адвокатським об`єднанням ордерів, а у акті зазначений детальний опис виконаних кожним із них робіт.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду докази судових витрат, що підлягають сплаті, в межах цієї справи у розмірі 55 117,00 грн. (57387,00 грн 2270,00 грн)

При цьому, від Міністерства юстиції України до суду першої інстанції не надійшло заперечень щодо поданої позивачем заяви про розподіл судових витрат, хоча позивач направляв йому копію заяви 17.06.2021.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що у попередніми (орієнтовними) судовими витратами позивач визначив суму 38800 грн, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Умовами договору про надання правової допомоги також надано повноваження адвокатам збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, а вартість послуг адвоката в розмірі 1600 грн та партнера 3000 грн передбачена умовами додатку 2 до договору та, як вірно зазначив позивач, свідчить про домовленість сторін про погодинну оплату за послуги адвокатів різної кваліфікації.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання позивача, врахувавши рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору, прийшов до вірного висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатами роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а тому заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у сумі 55117 грн.

Вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами, а доводи апеляційних скарг відповідача і третьої особи вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують, тому відсутні правові підстави для скасування або зміни додаткового рішення Господарського суду міста Києва, тому апеляційні скарги відповідача і третьої особи не підлягають задоволенню.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційних скарг, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2022 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2022 року без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.12.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Г. Чорногуз