ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Справа № 918/510/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Годицький А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 у справі №918/510/22, ухвалене суддею Церковною Н.Ф., повний текст складено 04.10.2022 р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення в сумі 2 359 432,96 грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів"

про стягнення 13 693,21 грн.

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення в сумі 2 359 432,96 грн.

04 серпня від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Господарського суду Рівненської області надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" про стягнення 13 693, 21 гривень пені за прострочення поставки продукції.

Рішенням від 20 вересня 2022 року у даній справі позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (78200, Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Січових стрільців, 41/1, ) - задоволено частково, провадження у справі в частині стягнення основного боргу за первісним позовом в сумі 973 637,76 грн. - закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" 1 307 940,26 грн- основного боргу, 70 728,92 грн - інфляційного збільшення, 7 126,02 грн. - 3% річних та 10 393,47 - судового збору.

Зустрічний позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 13 387,92 грн пені за прострочену поставку продукції та 1240,50 - судового збору.

29.09.2022 року на електронну адресу Господарського суду Рівненської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у даній справі.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 р. у справі №918/510/22 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" 11 000,00 грн - витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 у справі №918/510/21 про стягнення з ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Рівненська АЕС на користь ТОВ Виробничо - комерційне підприємство Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів 11 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким зменшити зазначений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалами від 14.11.2022 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 у справі №918/510/22, справу призначено до розгляду.

16.11.2022р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 17.11.2022 р. клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №918/510/22 - задоволено.

У судовому засіданні представник Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" підтримав доводи апеляційної скарги, вважає що додаткове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить оскаржуване додаткове рішення скасувати.

В судове засідання 21.12.2022 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" свого представника не направило, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги було повідомлено належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 р. у справі №918/510/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо розподілу судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги задоволено. Господарський суд Рівненської області дійшов висновку, що оскільки первісний позов задоволено частково, то витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000, 00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" акцентує увагу на те, що вартість наданих юридичних послуг, є необгрунтовано завищеною, безпідставною, явно неспівмірною з даною конкретною нескладною справою.

Відтак, враховуючи, на підставі частини 5 статті 126 ГПК України, скаржник просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 1 000, 00 грн. - розміру, який відповідає вимогам частини 4 статті 126 ГПК України.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

11 липня 2022 між адвокатом Гінінгер Анатолієм Залмановичем та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (Клієнт) укладено договір про надання правничої юридичних послуг (правової допомоги), відповідно до якого Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу (юридичні послуги), у тому числі за окремими дорученнями клієнта, з питань, що виникають у клієнта в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.4. договору, оплата послуг адвоката здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку за наслідками надання послуг. Клієнт оплачує надані послуги протягом 10 днів з дня підписання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг). Оплата послуг Адвоката може здійснюватися клієнтом шляхом попередньої оплати.

Згідно п.4.1. Договору клієнт зобов`язаний а) своєчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених цим Договором, у тому числі узгодженими сторонами: складом та кількістю примірників документів; інформацією, в тому числі з обмеженим доступом; б) надавати документи та інформацію, в узгоджений сторонами строк, а процесуальні та інші документи, отримані із суду та інших органів, підприємств, організацій, що стосуються змісту покладених клієнтом на адвоката завдань, - негайно після їх отримання; в) своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката на умовах цього договору.

22.09.2022 р. адвокатом складено розрахунок розміру винагороди за Договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 11 вересня 2022 року. З розрахунку вбачається, що узгоджена винагорода адвоката Гінінгера А.З. за надання юридичних послуг (правової допомоги) у відповідності до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 19.01.2022 року складає 11 000 грн.

22.09.2022 Клієнтом та Адвокатом підписано акт прийому-передачі послуг, щодо надання адвокатом послуг за умовами Договору від 11.07.2022 на суму 11 000 грн.

Адвокатом надано Рахунок-фактуру б/н від 22.09.2022 р. на суму 11 000 грн.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим, згідно із статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в якості доказів, що підтверджують надання правової допомоги до матеріалів справи додано: Ордер, Договір про надання правової допомоги від 11.07.2022 року, укладений між позивачем та адвокатом; розрахунок розміру винагороди; акт приймання - передачі наданих послуг від 22.09.2022 року на загальну суму 11 000,00 грн; розрахунок - фактура.

Також, в матеріалах справи наявні належні докази наданих позивачу адвокатських послуг адвокатом Гінінгера А.З..

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

В свою чергу, положеннями ч.4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати (в т. ч. на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, апеляційний господарський суд керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції підлягають стягненню у сумі 11 000 грн, які належить стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" .

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірним з наданими адвокатом послугами, апеляційний суд не вважає їх переконливими.

Доводи, які наведені скаржником мають характер суб`єктивної оцінки, яка не ґрунтується на належній оцінці складності справи, змісту дій адвоката, які вчиняються для успішного і повноцінного надання правових послуг клієнту.

При цьому апеляційний господарський суд виходить з того, що розмір витрат визначено за погодженням адвоката з клієнтом шляхом погодинної ставки, послуги адвоката було реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи, також враховується рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, заяв по суті спору, клопотань, та те, що адвокатом здійснювалось представництво інтересів позивача, про що свідчать наявні у матеріалах справи №918/510/20 протоколи судових засідань.

Сума в розмірі 11 000,00 грн. присуджена судом першої інстанції до стягнення з відповідача визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи.

Також в апеляційній скарзі, скаржник на підставі ч.5 ст.126 ГПК України просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн., однак, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідач вправі був звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат, однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем не було подано, передбаченого ч.5 ст.126 ГПК України, клопотання про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а також не було надано суду першої інстанції жодного обґрунтування неспівмірності заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 р.

Відтак, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість додаткового рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши у додатковому рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування додаткового рішення, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування додаткового рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 04.10.2022 у справі №918/510/22 - залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/510/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "27" грудня 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.