СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/1218/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

за участю представників:

стягувача Снітка А.В. (довіреність № 01-46/16720 від 24.12.2021)

боржника не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Лозова, Харківська область (вх. № 74 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі № 922/1218/21 (суддя Лаврова Л.С.), постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. 24020 від 12.10.2021) у справі № 922/1218/21

за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго», м. Харків

до ОСОБА_1 , м. Лозова, Харківська область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі №922/1218/21 позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківобленерго» задоволено частково, вирішено стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, вул. Плеханівська, будинок 149, ідентифікаційний код особи 00131954) заборгованість в розмірі 73 312,61 грн, три відсотки річних - 42,18 грн та 2 270,00 грн судового збору, в решті позову відмовлено.

08.09.2021 судом було видано наказ на примусове виконання прийнятого у справі рішення.

12.10.2021 через канцелярію господарського суду від відповідача надійшла заява (вх. № 24020) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає ту обставину, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вчасно звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, однак Господарським судом Харківської області вже було видано наказ на примусове виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.10.2021 відкладено вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. 24020 від 12.10.2021), до повернення матеріалів справи з суду вищої інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі №922/1218/21 залишено без змін.

17.12.2021 матеріали справи повернулися до Господарського суду Харківської області.

28.12.2021 за вх. 30494 заявником подано додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що 08.09.2021 рішення суду першої інстанції ще не набрало законної сили, що унеможливлювало видачу наказу на його виконання, а тому ОСОБА_1 просив суд визнати наказ таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було видано судом помилково, а також у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі №922/1218/21 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що станом на момент видачі спірного наказу у суду не було інформації про надходження апеляційної скарги, тому наказ про примусове стягнення з боржника заборгованості було видано не помилково, а у відповідності до приписів діючого законодавства. Крім того, починаючи з 24.09.2021 виконання судового рішення відбувається в межах виконавчого провадження ВП № 66939404, і боржником не було надано до суду доказів виконання зобов`язання за рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21 поза межами виконавчого провадження, тобто до 24.09.2021.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

05.01.2022, тобто у визначені ч. 1 ст. 256 ГПК України строки, ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі №922/1218/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. 24020 від 12.10.2021) у справі № 922/1218/21 - задовольнити. Визнати наказ № 922/1218/21, виданий Господарським судом Харківської області від 08.09.2021 про стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» заборгованості в розмірі 73 312,61 грн, 3% річних в розмірі 42,18 грн та 2 270,00 грн судового збору таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом грубо порушені норми процесуального права, оскільки виконавчий документ видано судом першої інстанції до набрання рішенням законної сили, адже апеляційна скарга подана відповідачем з дотриманням визначеного ч. 1 ст. 256 ГПК України строку і строк на апеляційне оскарження рішення не був пропущений та не поновлювався. Натомість датою набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21 в силу вимог ст. 241 ГПК України є 30.11.2021 (дата ухвалення постанови Східним апеляційним господарським судом).

Також скаржник зазначає, що при розгляді заяви судом першої інстанції не враховано, що обов`язок боржника відсутній повністю, у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду після прийняття постанови судом апеляційної інстанції 30.11.2021.

Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду для розгляду справи № 922/1218/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В., суддя Попков Д.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано 10-денний строк для усунення недоліків з дня отримання цієї ухвали шляхом подачі до суду у цей строк доказів доплати судового збору в розмірі 1988,50 грн. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1218/21.

17.01.2022 матеріали справи № 922/1218/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

24.01.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 808 від 24.01.2022).

Ухвалою Східного апеляцйного осподарського суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 922/1218/21 з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , м. Лозова, Харківська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021; Акціонерному товариству «Харківобленерго» запропоновано у строк до 14.02.2022 (включно) подати до суду відзив на апеляційну скаргу; справу № 922/1218/21 призначено до розгляду на 22.02.2022 об 11:30 год.

02.02.2022 до суду від АТ «Харківобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 1294), в якому стягувач вважає доводи скаржника безпідставними та такими, що не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі № 922/1218/21 без змін.

У судовому засіданні 22.02.2022 уповноважений представник Акціонерного товариства «Харківобленерго» надав усні пояснення по суті апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інший учасник справи у судове засідання 22.02.2022 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 245). Доказів поважності відсутності представника ОСОБА_1 суду не надано. У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості через будь-які перешкоди, в тому числі і карантинні, бути присутнім у судовому засіданні 22.02.2022.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання ОСОБА_1 або його представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши у судовому засіданні 22.02.2022 уповноваженого представника стягувача, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Войтенко проти України» (заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) зазначив, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93).

Згідно частин першої, другої статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 19.1 Перехідних положень Розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України оформлення та видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що господарські суди першої інстанції у разі відсутності апеляційної скарги протягом 20 днів з дати складання та підписання повного тексту рішення повинні видати наказ про примусове виконання рішення, оригінал якого надіслати на адресу стягувача.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» заборгованість в розмірі 73312,61 грн, три відсотки річних - 42,18 грн та 2270,00 грн судового збору.

Повний текст вказаного рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 було складено та підписано судом 18.08.2021, тобто строк на апеляційне оскарження вказаного рішення закінчувався 07.09.2021.

Приймаючи до уваги наведені вище норми процесуального права, Господарський суд Харківської області після спливу строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та у зв`язку з відсутністю в суді інформації про подання апеляційної скарги на рішення, 08.09.2021 видав наказ на примусове виконання судового рішення від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21, надіславши його на адресу стягувача.

Разом з цим, скаржник посилається на те, що рішення суду від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21 не набрало законної сили, оскільки ним у встановлений ч. 1 ст. 256 ГПК України строк було подано апеляційну скаргу, що свідчить про помилковість видачі наказу на примусове виконання такого рішення. Також на думку скаржника наявні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Надаючи оцінку вказаним доводам, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина друга статті 328 ГПК України).

Законодавець чітко визначив підстави для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку ним або іншою особою; інші причини.

Під помилковістю видання наказу розуміється видача виконавчого документу внаслідок помилки суду.

Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Під іншими причинами слід розуміти відсутність правових підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника (стягнення, зобов`язання вчинити ті чи інші дії або утриматися від вчинення тощо), наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

-матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

-процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Згідно із частиною першою статті 251 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України).

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (ч. 1 ст. 255 ЦК України).

Як передбачено ч. 6 та ч. 7 ст. 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Нормами ч. 1 ст. 257 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, заявник подав апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку 06.09.2021, про що свідчить поштова накладна № 315 та конверт (т.2 а.с.83).

Згідно інформації з КП «Діловодство спеціалізованого суду» апеляційна скарга була зареєстрована в Господарському суді Харківської області тільки 09.09.2021 о 15 год. 33 хв. (вх. 1297).

Отже, станом на момент оформлення та видачі спірного наказу суду від 08.09.2021, у суду не було і не могло бути інформації про надходження апеляційної скарги, тому у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства, Господарським судом Харківської області видано наказ про примусове стягнення з боржника заборгованості та надіслано зазначений документ на адресу стягувача.

Оскільки суд першої інстанції діяв з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, тому колегія суддів дійшла висновку, що помилка суду при видачі спірного наказу відсутня, що спростовує доводи скаржника про зворотне.

Зазначене вище підтверджує відсутність підстав для визнання наказу Господарського суду Харківської області від 08.09.2021 у справі № 922/1218/21 таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, згідно із ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, навіть у разі подання апеляційної скарги після видання наказу на виконання рішення, виконання такого наказу зупиняється до закінчення апеляційного провадження.

Положеннями чинного законодавства України чітко передбачено механізм дій, які повинні вчинити суд та/або державний (приватний) виконавець у випадку відкриття апеляційного провадження у справі в котрій видано наказ на примусове виконання рішення суду для того, що б не було порушено права та інтереси боржника у справі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у разі добровільного виконання обов`язку боржником саме поза межами виконавчого провадження. Якщо ж обов`язок було виконано боржником в межах виконавчого провадження, такий наказ не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі заяви стягувача щодо примусового виконання судового рішення у даній справі приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. 24.09.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 66939404, зобов`язано боржника, протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати виконавцю, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та з`явитися до виконавця для повідомленння контактного телефону з метою узгодження дати та часу допуску в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, починаючи з 24.09.2021 виконання судового рішення відбувається в межах виконавчого провадження ВП № 66939404.

Разом із цим скаржником підтверджено, що ним виконано рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у цій справі (сплачено позивачу стягнуті за рішенням суми та судовий збір) - 30.11.2021, тобто після перегляду рішення Східним апеляційним господарським судом.

Таким чином виконавче провадження ВП № 66939404 не було закінчено станом на вказану дату згідно приписів статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що добровільне виконання Слєпченком С.В. рішення суду першої інстанції не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню через відсутність обов`язку скаржника, так як фактичне виконання рішення в повному обсязі може бути лише підставою для закінчення виконавчого провадження у законом встановленому порядку.

Боржником не було надано до суду доказів виконання зобов`язання за рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 у справі № 922/1218/21 поза межами виконавчого провадження, тобто до 24.09.2021, тому висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм процесуального права. Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Стаття 276 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права і процесуального права.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі № 922/1218/21 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, жодних порушень цим норм при відмові у задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2481,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини першої статті 275, статтями 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Лозова, Харківська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі № 922/1218/21 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.12.2021 у справі №922/1218/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Д.О. Попков