суддів Верховного Суду Гриціва М. І., Прокопенка О. Б. на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» до Акціонерного товариства «Мегабанк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідії Миколаївни про визнання протиправними рішень про прийняття у власність майна, визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності в межах справи № 914/2350/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський завод РЕМА» до Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» про банкрутство
Цією постановою Велика Палата Верховного Суду задовольнила касаційну скаргу Акціонерного товариства «Мегабанк»; скасувала постанову Західного апеляційного господарського суду від 29 червня 2021 року і рішення Господарського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) в частині задоволених позовних вимог та ухвалила нове рішення, яким у позові відмовила.
Тією самою постановою Велика Палата Верховного Суду також стягнула з Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» 44 142 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.
Це рішення ухвалене більшістю голосів суддів Великої Палати Верховного Суду, які брали участь у її розгляді, що узгоджується з приписами частини сьомої статті 33 у поєднанні з правилами частини першої статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (чи так само з приписами частини одинадцятої статті 33 у поєднанні з положеннями частини першої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не маємо зауваг щодо мотивів ухваленої в цій справі постанови, як і загалом щодо результату касаційного перегляду судових рішень по суті порушених у скарзі питань.
Наша увага й пов`язана із цим позиція стосується дотримання вимог закону щодо формування Великої Палати Верховного Суду, відтак і спроможності цього постійно діючого колегіального органу Верховного Суду здійснювати свої повноваження у визначеному складі, адже будь-який результат судового розгляду справи чи перегляду судових рішень (незалежно від процедури, за правилами якої це відбувається), як-от у цій справі, є тісно пов`язаний з таким питанням, як законний склад суду чи, якщо послуговуватися термінологією Європейського суду з прав людини, «суду, встановленого законом».
Це питання чи радше вимога, об`єктивована нормами як національного (процесуального) законодавства, так і положеннями міжнародного договору, яким є Європейська конвенція з прав людини, згоду на обов`язковість якої надала Верховна Рада України, зачіпає чимало аспектів, які впливають на законність суду (приміром, порядок / процедура визначення складу суду, розподілу справ, дотримання встановлених законом правил щодо юрисдикції і підсудності справ, повноваження суду / судді на прийняття певних рішень / вчинення процесуальних дій, наявність / відсутність підстав для відводу судді чи обставин, які ставлять під сумнів його об`єктивність і неупередженість), а відтак і його рішень, адже видається очевидним, що без «справедливого суду» не може бути і справедливих, правильних рішень.
Наведені міркування спричинені тією обставиною, що склад суддів Великої Палати Верховного Суду, більшістю голосів яких ухвалена постанова від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20), на нашу думку, не мав би розглядати цієї справи та, відповідно, ухвалювати це судове рішення з уваги на те, що не всі судді, які своєю участю у розгляді згаданої справи надали повноважності (легітимності) засіданню Великої Палати Верховного Суду, відтак визначили результат касаційного перегляду судових рішень, могли переглядати ці судові рішення як судді Великої Палати Верховного Суду.
Зважаючи на наведене й керуючись частиною третьою статті 34 ГПК України, хочемо викласти із цього приводу окрему думку. Мова йде ось про що.
Відомо, що 19 грудня 2022 року збори суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду обрали суддю Великої Палати Верховного Суду, Секретаря Великої Палати Верховного Суду Рогач Л. І. головою Касаційного господарського суду.
З уваги на положення статей 42, 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», цитувати які, на нашу думку, тут немає необхідності, як і аналізувати їхній зміст, вважаємо, що обрання судді Рогач Л. І. на згадану адміністративну посаду перешкоджає її участі як судді Великої Палати Верховного Суду у розгляді судових справ у складі цього постійно діючого колегіального органу Верховного Суду.
Переконані, що поєднання повноважень судді Великої Палати Верховного Суду й голови Касаційного господарського суду (зборами суддів якого її раніше було обрано до складу Великої Палати Верховного Суду), що, своєю чергою, передбачає (дозволяє) також участь у розгляді справ як судді цього касаційного суду (адже голова касаційного суду теж розглядає справи у складі колегії суддів), очевидно ставить під сумнів законність складу суду - Великої Палати Верховного Суду - за участі цієї судді.
Сформований таким чином склад суду може не тільки похитнути довіру (як учасників справи, так і осіб, безпосередньо не дотичних до справи, тобто «сторонніх спостерігачів») до такого суду, але й змусити їх засумніватися у справедливості судового рішення, ухваленого цим складом суду, незалежно від того, які були підстави для цього рішення та його мотиви.
Задля того, аби запобігти подібним наслідкам й не нашкодити здійсненню правосуддя на засадах верховенства права, вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду не мала б розглядати згадану вище справу за участі судді, яка одночасно - з 19 грудня 2022 року - є головою Касаційного господарського суду.
Судді: М. І. Гриців