РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2022Справа № 910/14066/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши Без виклику (повідомлення) представників учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ , будинок 1; ідентифікаційний код 05761620)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІКОСТ" (01135, місто Київ, вул.Дмитрівська (Шевченківський р-н), будинок 66А; ідентифікаційний код 38252331)

про стягнення 151 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДНІПРОАЗОТ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІКОСТ" про стягнення 151 000,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки хімічної продукції № 152007 від 09.10.2018 у частині повернення балонів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі 910/14066/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін та визначено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

Позивач та відповідач належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 138 з відміткою про вручення ухвала суду від 06.09.2021 про відкриття провадження у справі отримана позивачем 16.11.2021.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 06.09.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначено позивачем у позовній заяві, а саме: 01135, місто Київ, вул.Дмитрівська, будинок 66А.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв`язку від 16.11.2021 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.09.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Дніпроазот», правонаступником якого, відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 є позивач - Акціонерне товариство «Дніпроазот» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авікост» (далі - відповідач, покупець) було укладено Договір № 152007 поставки хімічної продукції (далі - Договір) згідно умов якого постачальник зобов`язався протягом строку дії Договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначену Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення (хлор рідкий, далі - Продукція), а покупець - зобов`язався приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

Кількість та ціна Продукції, що підлягає поставці за Договором узгоджується сторонами в специфікаціях на поставку, які підписуються повноважними представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін (за їх наявності) та є невід`ємними частинами (додатками) Договору (пункт 1.3 Договору).

Згідно пункту 1.6 Договору Продукція постачається в зворотній (заставній) тарі - в балонах, що є власністю постачальника. Балони є засобом багаторазового використання і підлягають поверненню постачальникові за рахунок покупця. Ціна придбання (заставна вартість) одного балона складає 6 000,00 грн. Передача балонів покупцеві підтверджується підписом представника покупця у накладній-вимозі на відпуск Продукції.

Пунктом 1.7 Договору встановлено обов`язок покупця повернути постачальнику балони на протязі 40 (сорока) діб з дати поставки Продукції.

У пункті 3.10 Договору сторони погодили, що датою поставки Продукції є дата оформлення накладної-вимоги на відпуск Продукції.

Вивантаження з транспортного засобу покупця порожніх та завантаження у транспортний засіб покупця наповнених Продукцією балонів здійснюється за допомогою сил та засобів постачальника (пункт 3.11 Договору).

Згідно пункту 5.3 Договору за прострочку повернення (здачі) балонів покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі:

5.3.1 - 150% заставної вартості балонів за прострочку повернення на строк від 1 до 15 діб;

5.3.2 - 300% заставної вартості балонів за прострочку повернення на строк понад 15 діб.

На виконання умов Договору позивачем було здійснено поставки Продукції, що підтверджено наявними в матеріалах справи Накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, а саме:

- № 123099 від 31.01.2019: зворотня тара в кількості 66 шт, заставна вартість -396 000,00 грн, строк повернення тари - не пізніше 12.03.2019;

- № 124427 від 28.02.2019: зворотня тара в кількості 65 шт, заставна вартість -390 000,00 грн, строк повернення тари - не пізніше 09.04.2019;

- № 130902 від 09.07.2019: зворотня тара в кількості 111 шт, заставна вартість - 636 000,00 грн, строк повернення тари - не пізніше 19.08.2019;

- № 132107 від 29.08.2019: зворотня тара в кількості 106 шт, заставна вартість -666 000,00 грн, строк повернення тари - не пізніше 08.10.2019.

За твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем та матеріалами справи, відповідачем було порушено строки повернення зворотної тари, внаслідок чого відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штрафні санкції згідно пункту 5.4 Договору:

- за накладною № 123099 від 31.01.2019 зворотню тару в кількості 66 шт станом на 23.08.2021 не повернуто, прострочення повернення складає 895 діб, штраф 1 188 000,00 грн;

- за накладною № 124427 від 28.02.2019 зворотню тару в кількості 65 шт станом на 23.08.2021 не повернуто, прострочення повернення складає 867 діб, штраф 1 170 000,00 грн;

- за накладною № 130902 від 09.07.2019 зворотню тару в кількості 111 шт станом на 23.08.2021 не повернуто, прострочення повернення складає 735 діб, штраф 1 908 000,00 грн;

- за накладною № 132107 від 29.08.2019 зворотню тару в кількості 106 шт станом на 23.08.2021 не повернуто, прострочення повернення складає 685 діб, штраф 1 998 000,00 грн.

Проте, позивач, зважаючи на непомірно великий розмір зазначених штрафних санкцій, позивач дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій до 37 750,00 грн по кожній з накладних (загальна сума штрафних санкцій складає 151 000,00 грн).

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензіями № 016/28/ГК від 17.06.2021 та № 016/31/ГК-1 від 20.07.2021 з вимогами про сплату вищезазначених штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань по Договору.

Проте, за твердженням позивача, відповідач відповіді на претензії не надав, штраф не сплатив.

З огляду на зазначені обставини, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 151 000,00 грн штрафу за порушення умов Договору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна вартість неповернутої відповідачем зворотної тари складає 2 088 000,00 грн.

Відповідно до підпункту 5.3.2. пункту 5.3. договору сума штрафу за неповернення зворотної тари у кількості 348 шт. понад 15 діб складає 6 264 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не надано жодних доказів виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо повернення позивачу зворотної тари. У зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи останнього про те, що загальна вартість неповернутої тари у кількості 348 шт. складає 2 088 000,00 грн, а сума штрафу, нарахованого ТОВ "Авікост" за неповернення такої тари понад 15 діб, становить 6 264 000,00 грн.

Водночас, позивачем пред`явлено позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів за вказаним договором у розмірі 151 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень чи пояснень по суті пред`явлених до нього позовних вимог не скористався, доводів АТ "Дніпроазот" в установленому законом порядку не спростував.

Судом при цьому враховано, що за пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки сторони в даній справі не заявляли про застосування позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, то позовна давність до даної позовної вимоги судом не застосовується.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу АТ "Дніпроазот" про стягнення з ТОВ "Авікост" штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів за вказаним договором у розмірі 151 000,00 грн обґрунтованою та доведеною. Відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІКОСТ" про стягнення 151 000,00 грн задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост" (01135, місто Київ, вулиця Дмитрівська (Шевченківський р-н), будинок 66А; ідентифікаційний код 38252331) на користь акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) 151 000 (сто п`ятдесят одну тисячу) грн 00 коп. штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ