ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022р. Справа № 904/2873/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів», м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромбуд», м. Дніпро

Про: стягнення 516 507, 75 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Дніпропромбуд» (відповідач) про стягнення 516 507, 75 грн. (в т.ч.: 358 634,38 грн. - основний борг; 28 680,92грн. - 3% річних; 129 192.45 грн. інфляційних втрат) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №01/07-2019 від 01.07.19р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 12.09.22р. відкрито провадження у справі №904/2873/22, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «Дніпропромбуд» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про направлення ухвали суду на електронну адресу відповідача (зазначену у позовній заяві та інформації, що міститься у відкритому доступі в Інтернеті) засобами електронної пошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.19 р. між ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (постачальник) та ТОВ «Дніпропромбуд» (покупець) укладено договір поставки №01/07-2019 , відповідно до умов якого постачальник поставляє покупцю товар, найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість якого вказується у специфікаціях до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його (п.1.1.). Загальний обсяг поставки товару визначається на підставі специфікацій ,які є невід`ємною частиною цього договору ( п.1.2.).

Ціна товару встановлюється в гривнях і зазначається у двосторонніх специфікаціях (п.2.1.). Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Порядок і строки оплати кожної конкретної партії товару узгоджується сторонами у специфікаціях (п.2.2.). Постачання товару здійснюється на умовах, що вказані у специфікаціях до цього договору (п.3.1.). У разі порушення терміну оплати покупець сплачує постачальнику за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діє на момент прострочення, що обчислюється від суми заборгованості. Пеня нараховується за весь час такого прострочення (п.5.3.). Договір вступає в дію з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2019р. (т.1, а.с.14-16).

01.07.19р. сторони уклали та підписали специфікацію №1 до цього договору, в якій узгодили найменування товару вапно для сталеплавильного та феросплавного виробництва; 1 сорт, марка ВС-1, фракція 20-80мм; одиницю виміру - тн; кількість - 2 193 тн; ціну - 2 733,33 грн., загальну вартість товару без доставки 7 193 031,23 грн.; умови поставки EXW, склад продавця; умови оплати відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки; строк поставки: липень-серпень 2019р.; умови пакування - вапно поставляється навалом (т.1, а.с.17).

01.09.19р. сторони уклали та підписали специфікацію №2 до цього договору , в якій узгодили найменування товару вапно для сталеплавильного та феросплавного виробництва; 1 сорт, марка ВС-1, фракція 20-80мм ; одиницю виміру - тн; кількість - 280 тн; ціну - 2 748,33 грн., загальну вартість товару без доставки 932 438,88 грн.; умови поставки EXW, склад продавця; умови оплати відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки; строк поставки - вересень 2019р.; умови пакування - вапно поставляється навалом (т.1, а.с.18).

Як вказує позивач , на виконання умов договору ним за видатковими та товарно-транспортними накладними було поставлено відповідачу товар на суму загальну суму 8 113 634,38 грн. (т.1, а. с. 19-128). Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання з поставки товару відповідачу згідно до умов договору. Відповідач, в свою чергу мав сплатити за поставлений товар в повному обсязі, але в порушення умов договору за твердженням позивача здійснив лише часткову оплату товару на загальну суму 7 755 000,00 грн., на підтвердження чого позивачем надано виписки з банківського рахунку (т.1, а.с.129-151). Таким чином, сума основного боргу за договором станом на час звернення з цим позовом до суду склала за розрахунками позивача 358 634,38 грн. На підтвердження проведення господарських операцій за вищезазначеним договором позивач посилається також на податкові накладні, зареєстровані належним чином у Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1, а.с.165-250, т.2, а.с. 1-68).

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензії №1 від 01.02.22 р. та № 2 від 01.08.22 р. ,в яких він просив добровільно сплатити на його корись заборгованість та штрафні санкції відповідно до умов договору (т.1, а. с. 10-11,12-13), але відповідач залишив їх без реагування ,а борг не сплатив до цього часу; що і стало причиною звернення з цим позовом до суду.

В порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором відповідач оплату за поставлений товар в повному обсязі не здійснив; у зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) у відповідача рахується заборгованість за поставлений товар в загальному розмірі 516 507, 75 грн. (в т.ч.: 358 634,38 грн. - основний борг; 28 680,92грн. - 3% річних; 129 192.45 грн. інфляційні втрати).

Судом здійснено перевірку здійснених позивачем нарахувань інфляційних та 3% річних, порушень не виявлено. На час винесення рішення у справі відповідачем доказів погашення заборгованості (з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних) не надано.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.3. ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч.1. ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на їх спростування.

За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромбуд» (49000, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд.8, кім.26; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (49051, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа,буд.1Б ; ): 358 634,38 грн. - основний борг; 28 680,92грн. - 3% річних; 129 192.45 грн. інфляційні втрати 7 747,62 грн. - витрат на сплату судового збору

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 27.12.22р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.