ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Справа № 926/2483/22
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

при секретарі судового засідання Голіней Я.І.,

за участі представників:

позивач - не з`явився

відповідач не з`явився

третя особа не з`явився

за позовом Чернівецької обласної ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Обласне комунальне підприємство Центр комунального майна

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості з орендної плати 78 895,88 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи

Чернівецька обласна рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна №8/13 від 01.04.2013 в сумі 78895,88 грн, з яких 45120,51 грн заборгованості по орендній платі просить стягнути на свою користь, 30378,04 грн боргу, 456,92 грн 3% річних і 459,41 грн пені просить стягнути на користь третьої особи - Обласного комунального підприємства «Центр комунального майна».

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що в порушення умов договору оренди нерухомого майна №8/13 від 01.04.2013 (далі - Договір) відповідач за період з січня по серпень 2020 року оренду плату за користування нежитловим приміщенням не сплачував, що призвело до виникнення боргу в загальній сумі 78895,88 грн, який позивач просить стягнути на його користь та на користь третьої особи згідно розрахунку.

Відповідачка визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості на користь Чернівецької обласної ради в сумі 45120,51 грн (заява вх. №3605 від 28.09.2022) та просила суд відстрочити сплату даної суми на 12 місяців з посиланням на важкий матеріальний стан та проблеми зі здоров`ям (заява вх.№4171 від 02.11.2022).

У запереченнях від 04.10.2022 відповідачка зазначила, що користувалась орендованим приміщенням лише до 13.03.2020, після чого ключі та заяву з переліком поліпшень майна залишила в приміщенні Чернівецької обласної ради.

В заяві від 15.12.2022 відповідачка зауважила, що позивач не зарахував в суму боргу вартість її рухомого майна (вікна та двері), яке залишилось в орендованому приміщенні, тож заборгованість не визнає.

Від третьої особи письмові пояснення щодо позову не надходили.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відкрито спрощене провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Обласне комунальне підприємство Центр комунального майна, призначено розгляд справи по суті на 19.07.2022.

19.07.22 від відповідачки надійшла заява про заміну судді, в обґрунтування якої, останній посилається на те, що суддя Ніколаєв М.І. неправильно розглянув справу №5027/464/2012, відповідачем по якій була ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.07.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.07.2022 про заміну (відвід) судді Ніколаєва М.І. відмовлено.

Ухвалою суду від 19.07.2022 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 09.08.2022.

08.08.2022 від відповідачки надійшла заява про відвід судді та відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.08.2022 заяву відповідача в частині заміни судді залишено без розгляду, підготовче судове засідання відкладено на 31.08.2022.

22.08.2022 від відповідачки повторно надійшла заява про заміну судді, у зв`язку із тим, що суддя Ніколаєв М.І. розглядав справу №5027/464/2012, термін розгляду якої не 2012 рік, а 2019.

Ухвалою суду від 22.08.2022 заяву відповідачки про заміну судді залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 31.08.2022 за клопотанням відповідачки підготовче засідання відкладено на 15.09.2022.

У судових засіданнях неодноразово оголошувалися перерви.

17.11.2022 та 30.11.2022 судові засідання не відбулися у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщенні Господарського суду Чернівецької області.

13.12.2022 у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Чернівецької області, представники сторін надали згоду про проведення судового засідання без здійснення технічної фіксації судового процесу.

Ухвалою суду від 13.12.2022 за згодою представників сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2022.

13.12.2022 відповідачка подала клопотання, в якому позовні вимоги визнає в частині заборгованості перед Чернівецькою обласною радою по орендній платі в сумі 45120,51 грн та просить здійснювати розгляд справи без її участі.

19.12.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи по суті без його участі.

У судове засідання 21.12.2022 третя особа не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи подані клопотання представників сторін про розгляд справи без їх участі та неявку третьої особи, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для вирішення спору, суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

IІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом

01.04.2013 між Чернівецькою обласною радою та Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна №8/13.

Пунктом 1.1. Договору (із врахуванням внесених змін Договором про внесення змін та доповнень до договору оренди від 02.04.2013) передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно, а саме: частину приміщення двоповерхової будівлі літери В, загальною площею 419,1 кв.м, в тому числі: приміщення підвалу площею 27,2 кв.м, частину приміщення першого поверху площею 195, 2 кв.м, частину приміщення другого поверху площею 196, 7 кв.м, що розміщене за адресою, АДРЕСА_1 , яке є на балансі Чернівецької обласної ради, вартістю 2190919,00 грн згідно звіту про оцінку майна.

Цей договір укладено на 5 років, а майно передається в оренду під розміщення їдальні без здійснення торгівлі товарами підакцизної групи (пп.1.3-1.4 Договору).

Орендна плата визначена на підставі положення про порядок розрахунку і використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та протоколу конкурсної комісії від 14.02.2013 №21, розрахована додатком №1 і за повний місяць оренди з урахуванням ПДВ складає 13146, 32 грн. (п.3.2 Договору)

Згідно п.4.2 Договору, орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

У разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язався протягом десяти робочих днів повернути майно орендодавцю. (п.4.10 Договору).

Договір може бути розірвано за погодженням сторін (п.9.6 Договору)

01.04.2013 сторони підписали акт приймання передачі нерухомого майна двоповерхової будівлі літ. В загальною площею 404,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 для розміщення їдальні.

02.04.2013 сторони підписали акт приймання передачі нерухомого майна сходову клітину будівлі літ. В загальною площею 14,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 для використання за призначенням.

Додатковою угодою від 01.08.2013 до Договору внесено наступні зміни:

- до п.1.1, а саме слова «що є на балансі Чернівецької обласної ради» замінено словами «що є на балансі Обласного комунального підприємства «Інватранс»;

- п. 3.1 викладено в наступній редакції: «Орендар за користування майном вносить орендну плату на рахунок орендодавця та балансоутримувача незалежно від наслідків його господарської діяльності з дня підписання Договору оренди»;

- в п.3.5 слово «Орендодавець» замінено словом «Балансоутримувач».

Пунктом 2.4 Договору (з внесеними змінами Додатковими угодами від 01.08.2013), передбачено, що у разі припинення договору оренди чи дострокового його розірвання Орендар зобов`язаний у 10-дений термін повернути Орендодавцеві об`єкт оренди, про що складається акт прийому-передачі. Від імені Орендодавця акт прийому-передачі підписується уповноваженим представником балансоутримувачем.

15.05.2014 сторони підписали Додаткову угоду до Договору, якою:

- внесено зміни до п.1.1, а саме: слова «що є на балансі Обласного комунального підприємства «Інватранс» замінили «що є на балансі Обласного комунального підприємства «Центр комунального майна» (далі - ОКП «Центр комунального майна»);

- пункт 1 Додатку №1 до Договору викладено в такій редакції: « 50 % місячної орендної плати без ПДВ орендар щомісячно перераховує до 30 числа в обласний бюджет…

50% місячної орендної плати без ПДВ та 100% ПДВ орендар щомісячно перераховує до 30 числа на рахунок балансоутримувача ОКП Центр комунального майна.

Додатковою угодою від 30.03.2018 сторони продовжили термін Договору до 01.03.2021 та виклали в новій редакції Додаток №1 до Договору «Розрахунок місячної орендної плати», згідно якого місячна орендна плата становить 15121,38 грн (без ПДВ) та 18145,66 грн (з ПДВ).

Сторони передбачили, що 50% місячної орендної плати без ПДВ в сумі 7560,69 грн Орендар щомісячно перераховує до 30 числа одержувачу: обласний бюджет, код 37836095, р/р 0001, МФО 856135. 50% місячної орендної плати без ПДВ в сумі 7560,69 грн та 100% ПДВ в сумі 3024,28 грн, що разом складає 10584,97 грн, Орендар щомісячно перераховує до 30 числа на рахунок ОКП «Центр комунального майна».

17.08.2020 від ОСОБА_1 на адресу ОКП «Центр комунального майна» надійшла заява, в якій остання вказала, що орендованим приміщенням користувалася виключно до 13.03.2022 і сплатила орендну плату за даний період.

Листом від 17.08.2020 ОКП «Центр комунального майна» повідомило відповідачку, що договір може бути розірваний за згодою сторін, та для підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди відповідачу потрібно провести звірку взаємних розрахунків. Крім того, датою підписання акту прийому-передачі майна є датою закінчення нарахування орендної плати.

31.08.2020 між Чернівецькою обласною радою та ФОП ОСОБА_1 укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони за взаємною згодою розірвали дію договору. Крім того орендар зобов`язався у 10-денний термін з часу підписання угоди провести остаточні розрахунки з орендної плати, інших платежів та повернути майно, що було в оренді, за відповідним актом приймання-передачі балансоутримувачу - ОКП «Центр комунального майна».

Згідно наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі нерухомого майна від 31.08.2020 ФОП ОСОБА_1 передала, а Чернівецька обласна рада в особі балансоутримувача ОКП «Центр комунального майна» прийняла нерухоме майно, а саме приміщення двоповерхової будівлі літ. «В» загальною площею, 404,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідачка як сторона Договору на момент його укладення та розірвання мала статус фізичної особи-підприємця.

Станом на момент звернення з позовом до суду припинено підприємницьку діяльність відповідачки, про що до реєстру внесено запис 29.09.2020, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, наявною в матеріалах справи.

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованість відповідачки за оренду нерухомого майна за період з січня по серпень 2020 року перед позивачем становить 45120,51 грн, а перед третьою особою за період з березня по серпень 2020 року - 30 378,04 грн.

Згідно рішення Чернівецької обласної ради від 31.03.2021 №93-2/21 з 12.03.2020 здійснено перерахунок орендної плати (нарахування у розмірі 50% від суми нарахованої орендної плати).

Докази сплати заборгованості з орендної плати відповідачка суду не надала.

ІV. Позиція суду по суті спору

Даний спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі- ГК України) передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між позивачем та відповідачем виникли зобов`язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі договору оренди в силу п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України..

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Тотожні норми права закріплені у ч.1 ст. 283 ГК України.

При цьому суд враховує, що орендні правовідносини між сторонами у даному спорі регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда це речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Пунктом 1 ст. 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів сплати орендної плати у повному розмірі відповідно до умов договору оренди нерухомого майна №8/3 від 01.04.2013, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 в сумі 45120,56 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку.

В частині вимог позивача про стягнення з відповідачки на користь третьої особи 30 378,04 грн боргу, 3% річних в сумі 456,92 грн і пені в сумі 459,41 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, нормами господарського процесу передбачена можливість судового захисту органами місцевого самоврядування саме своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб (ч.2 ст. 53 ГПК України).

Докази того, що Чернівецька обласна рада уповноважена звертатись до суду з позовом в інтересах іншої юридичної особи - Обласного комунального підприємства «Центр комунального майна», в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин справи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки 30378,04 грн боргу, 3% річних в сумі 456,92 грн і пені в сумі 459,41 грн на користь третьої особи - Обласного комунального підприємства «Центр комунального майна» слід відмовити.

V. Позиція суду щодо заяви про відстрочення виконання рішення суду

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

При вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення суд також враховує матеріальні інтереси обох сторін.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 21.02.2019р. у справі № 2-54/08).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення

Разом з тим, суд також враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право розстрочити виконання рішення чи постанови.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

В рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Тобто можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Спираючись на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін.

Судом встановлено, що відповідачка є пенсіонером, розмір її пенсії станом на 01.12.2021 року становив 2 815,68 грн, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від19.11.2021.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 22.04.2020 відповідачка постійно хворіла, перебувала в стаціонарному відділенні, лікувалась амбулаторно у сімейного лікаря, що підтверджується випискою з медичної картки, консультативним заключенням та протоколами засідання ЦЛКК №82 від 01.09.2020, ЦЛКК ХР ТБ №45 від 08.04.2021 та №88 від 06.07.2021.

Суд вважає, що пенсійний вік відповідачки та її непрацездатність протягом тривалого періоду є обставиною, яка ускладнює виконання судового рішення по даній справі.

Варто зазначити, що передбачені ст. 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на розстрочку, закон відносить на розсуд суду.

Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, суд звертає увагу, що відстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а навпаки організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

В даному випадку судом враховуються інтереси усіх сторін, адже відстрочення виконання рішення надає відповідачам можливість без суттєвого погіршення майнового стану належним чином виконати рішення суду на користь позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням балансу майнових інтересів усіх сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви про відстрочення виконання рішення суду в частині сплати відповідачем заборгованості в сумі 45120,51 грн на дванадцять місяців.

VІ. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 295 від 21.06.2022 та №136 від 04.07.2022

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до п.3. ч.4 ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, судовий збір пропорційно задоволеним витратам у розмірі 1418,88 грн. слід покласти на відповідача.

Інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи сторонами понесено не було.

Керуючись статтями ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 174, 185, 193, п.4 ч.1. ст.231, ст. 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької обласної ради (58002, м. Чернівці, вул. Грушевського, 1 код 37836095) 45120,51 грн заборгованості та 1418, 88 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Заяву про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.

5. Відстрочити виконання судового рішення в частині стягнення 45120,51 грн. заборгованості на 12 місяців до 28 грудня 2023 року.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2022

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв