РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2022Справа № 910/8175/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365"

до Державного підприємства "Інформаційні судові системи"

про стягнення 462 202,49 грн

Представники сторін:

від позивача Гриценко Б.М.

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (далі - позивач) з позовом до Державного підприємства "Інформаційні судові системи" (далі - відповідач) про стягнення 462 202,49 грн (382 738,07 грн - основний борг, 58 143,19 грн - пеня, 6 855,13 грн - 3% річних та 14 466,10 грн - втрати від інфляції).

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію в строк, встановлений у договорі № 12/01-2021-1 від 12.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 відкрито провадження у справі № 910/8175/22 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.10.2022.

30.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відхилено заявлені позовні вимоги та зазначено, що оригінали актів прийому-передачі електроенергії, як того вимагає п. 4.10 договору, до підприємства не надходили.

04.10.2022 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 04.10.2022 судове засідання відкладено на 20.10.2022 о 16:15 год.

18.10.2022 від позивача надійшла заява про залишення позову у даній справі без розгляду. Поряд з цим, 18.10.2022 від позивача надійшла також заява про відкликання заяви про залишення позову без розгляду, а також відповідь на відзив.

20.10.2022 підготовче засідання не відбулося, оскільки у приміщенні Господарського суду міста Києва було відсутнє електропостачання.

Ухвалою від 24.10.2022 призначено на 07.11.2022.

04.11.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 07.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи на 24.11.2022.

Ухвалою суду від 24.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 12.12.2022.

12.12.2022 від відповідача надійшли пояснення, згідно з якими відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд даної справи та наявність в матеріалах справи доказів, достатніх для розгляду даної справи, в судовому засіданні 12.12.2022, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

12.01.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) був укладений договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 12/01-2021-1 (надалі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 1.3 договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 540 000 кВт/год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу електричної енергії у оператора системи розподілу.

Згідно з п. 1.4 договору кількість та ціна товару зазначаються у специфікації - додаток № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину.

Відповідно до умов, викладених у додатку 4 «Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу» до договору, встановлено, що початком постачання електричної енергії споживачу є 01 лютого 2021 року.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що строк (термін) поставки Товару - до 31 грудня 2021 року.

Згідно з п. 4.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 2,20 грн з ПДВ.

Як погоджено сторонами в п. 4.2 договору, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником в рахунках про оплату (актах прийняття-передавання товарної продукції) за цим договором. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії, суми, вказані в рахунках (актах прийняття-передавання товарної продукції), можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.

Відповідно до п. 4.3 договору, вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у п.1.3 цього договору, та становить 1 188 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 4.4 договору сума (ціна) цього Договору може змінюватися у разі зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які є складовою частиною ціни електричної енергії, шляхом укладання сторонами належно оформленого додаткового договору до цього договору.

Відповідно до п. 4.5 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору. Інформація щодо обсягу закупівлі активної електричної енергії та оціночної його вартості наведена в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з п. 4.6 договору, спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є Додатком № 2 до цього договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору, сторонами змінено п. 4.10 договору та погоджено, що оплата рахунку та акту прийняття-передавання товарної продукції Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання оригіналів рахунків, актів приймання-передачі електричної енергії, спожитої в розрахунковому періоді.

При цьому, всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, повинні містити, зокрема, чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Крім того, сторонами до вказаного договору укладено ряд додаткових угод.

Так, додатковою угодою № 2 від 12.03.2021 встановлено з 01 лютого 2021 ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,01 грн без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 2.41 грн з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього договору, становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 3 від 30 серпня 2021 року встановлено з 01 серпня 2021 року ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,21 грн. без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 2.41 грн з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно додатку № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього договору, становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 4 від 13 вересня 2021 року встановлено з 16 серпня 2021 року ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,43 грн без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 2.43 грн. з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього договору, становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 5 від 02 листопада 2021 року встановлено з 01 вересня 2021 року ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,61 грн. без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 3,13 грн. з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього Договору, становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 6 від 18 листопада 2021 року встановлено з 01 жовтня 2021 року ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,87 грн без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 3.44 грн. з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього договору, становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 7 від 30 серпня 2021 року встановлено з 01 серпня 2021 року ціну за 1 кВт*год. на рівні 2,87 грн без врахування ПДВ. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 3.74 грн. з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього Договору, та становить 1 187 999,95 грн.

Додатковою угодою № 8 від 22 грудня 2021 року, керуючись ч. 6 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та п. 12.2. та п. 12.3. договору, сторони дійшли згоди продовжити строк надання послуг та дії договору на час, достатній для проведення процедури закупівлі - до 28 лютого 2022 року.

Додатковою угодою № 9 від 22 грудня 2021, керуючись ч. 6 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та п. 12.2. та 12.3. договору, сторони дійшли згоди в межах додаткової угоди здійснити закупівлю електричної енергії на загальну вартість 237 600,00 грн, у тому числі з ПДВ 39 600,00 грн, та продовжити строк надання послуг та дію договору на час, достатній для проведення процедури закупівлі - 28 лютого 2022 року.

Додатковою угодою № 10 від 02 лютого 2022 року, у зв`язку зі змінами тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «УКРЕНЕРГО» (регульований тариф Постанова НКРЕКП від 01.12.2021 року № 2454), відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та п. 4.4. договору, сторони дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год., пропорційно до зміни тарифу на передачу. Так споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 3,79 грн з ПДВ. Вартість електричної енергії за цим договором визначається згідно з додатком № 1 до цього договору та з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3. цього договору, становить 1 187 999,96 грн.

28 лютого 2022 року договір № 12/01-2021-1 припинив свою дію.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказується, що ним з дотриманням умов договору направлено на електронну пошту споживача акт прийому-передачі електроенергії за грудень 2021 року № 4710 від 31 грудня 2021 року, в якому визначено: обсяг поставленої електричної енергії у грудні місяці 2021 року, що складає - 35 413 кВт*год., а також вартість поставленої електричної енергії у грудні місяці 2021 року - 132 586, 27 грн з ПДВ.

У подальшому Постачальник з дотриманням умов Договору направив на адресу Споживача акт прийому-передачі електроенергії № 372 за січень 2022 року, в якому зазначив: загальний обсяг поставленої електричної енергії у січні місяці 2022 року - 35 412 кВт*год., загальна вартість поставленої електричної енергії у січні місяці 2022 року - 134 282,30 грн з ПДВ.

Також позивачем вказується про направлення відповідачу акту прийому-передачі електроенергії № 660 за лютий 2022 року, в якому зазначено: загальний обсяг поставленої електричної енергії у лютому місяці 2022 року - 35 512 кВт*год., загальна вартість поставленої електричної енергії у лютому місяці 2022 року- 130 869, 50 грн з ПДВ.

Вказані акти є неоплаченими відповідачем, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 382 738,07 грн за поставлену електричну енергію, а також здійснених нарахувань у зв`язку з несвоєчасною оплатою таких актів відповідачем.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем в заявах по суті вказується, що оригінали актів прийому-передачі електроенергії за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, як того вимагає п. 4.10 договору, до підприємства не надходили.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано роздруківки про направлення відповідачу актів та рахунків, зокрема, за грудень 2021 року, які направлені 07.01.2022 на електронну пошту відповідача; за січень 2022 року, які направлені 09.02.2022 на електронну пошту відповідача; та за лютий 2022 року, направлені 10.03.2022 на електронну пошту відповідача. Також такі документи направлялись позивачем відповідачу на електронну пошту 09.08.2022.

Суд зазначає, що долучені відповідачем до відзиву акти, зокрема, за грудень 2021 року № 4710 від 31.12.2021, за січень 2022 року № 372 від 31.01.2022, та за лютий 2022 року № 660 від 28.02.2022 не підписані зі сторони позивача, в той час, як позивачем до позовної заяви долучено вказані акти в підписаному вигляді.

Водночас, доказів направлення на адресу відповідача рахунків на оплату переданої електричної енергії позивачем під час розгляду даної справи не надано.

При цьому суд зазначає, що роздруківка про направлення таких документів на електронну пошту відповідача не може бути таким доказом, оскільки з такої роздруківки не можливо дослідити, які саме вкладення та в якому вигляді направлялись позивачем відповідачу.

У той же час, суд зазначає, що рахунків на оплату позивачем під час розгляду даної справи не надано.

Проте, акти прийому-передачі за період грудня 2021 року по лютий 2022 року були направлені позивачем відповідачу разом з позовною заявою, що не заперечуються сторонами під час розгляду даної справи.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 вказаної норми, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як погоджено сторонами в п. 4.10 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 12.01.2021), оплата рахунку та акту прийняття-передавання товарної продукції постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем протягом 10 банківських днів з дня отримання оригіналів рахунків, актів приймання-передачі електричної енергії за електричну енергію, спожиту в розрахунковому місяці.

Водночас, позивачем підтверджено лише надсилання ним відповідачу актів приймання-передачі за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, підписаних з його сторони, які є підставою для оплати отриманої електричної енергії згідно з умовами договору, лише разом (одночасно) з позовною заявою.

Скріншоти з електронної пошти позивача з зазначенням найменування вкладень у листи (від 07.01.2022, 09.02.2022 та 10.03.2022) не є належними доказами направлення актів відповідачеві. Відсутні також докази накладення на такі вкладення електронного підпису уповноваженої особи позивача.

Поряд з цим, суд зазначає, що положеннями ст. 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. При цьому волевиявлення щодо виконання боржником відповідного обов`язку має бути вчинено кредитором в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до відома боржника (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/10958/20).

За вказаних обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача грошових коштів, суд розцінює поданий позов як вимогу позивача в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів оплати отриманої в період грудня 2021 року - лютого 2022 року електричної енергії, відтак суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 382 738,07 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6 855,13 грн 3% річних та 14 466,10 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, розрахунок таких вимог здійснено відповідачем станом на 15.08.2022, у той час, як з вказаним позовом позивач звернувся до суду 25.08.2022.

При цьому, як зазначено вище, позивачем не доведено факту надання відповідачу рахунків та актів до моменту звернення до суду з даним позовом, відтак позивачем не доведено прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати переданої електричної енергії.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 6 855,13 грн 3% річних та 14 466,10 грн втрат від інфляції, нарахованих з січня 2022 року по 15.08.2022, оскільки за вказаний період строк оплати не настав, доказів протилежного позивачем під час розгляду справи не надано.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 58 143,19 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до абз. 2, 3 п. 4.11 договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені.

Споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання. При розрахунку пені використовується розміри облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за який сплачується пеня.

Водночас, пеня нарахована позивачем до 15.08.2022, тобто за період, в якому у відповідача ще не настав строк оплати електричної енергії, оскільки позивачем не надано доказів вручення/отримання відповідачем рахунків та актів, відтак обов`язок останнього за такий період не може вважатись простроченням з оплати, у зв`язку з чим вимоги в частині стягнення пені нарахованої з січня 2022 року по 15.08.2022 в розмірі 58 143,19 грн не підлягають задоволенню.

За вказаних обставин, оцінивши подані сторонами докази та обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, водночас вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, втрат від інфляції та пені за заявлений позивачем період є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 5 741,07 грн.

Крім того, в позові позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Водночас, станом на момент винесенні рішення у даній справі позивачем не надано доказів понесення ним таких витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для розподілення витрат позивача на правничу допомогу між сторонами у справі.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Інформаційні судові системи" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 18/2, офіс 12, код 41447959) основний борг в розмірі 382 738,07 грн (триста вісімдесят дві тисячі сімсот тридцять вісім грн 07 коп.), а також судовий збір в розмірі 5 741,07 грн (п`ять тисяч сімсот сорок одну грн 07 коп)

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 18.01.2023.

Суддя О.Г. Удалова