ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 Справа № 917/1093/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор 2020", 36034, м.Полтава, вул. Половки, 64Д, ідент. код 43601202

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", 04128, м. Київ, вул. Берковецька, 6-К, ідент. код 32490244

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору -

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Глобал Гарант", 01103, м.Київ, вул. Дружби Народів, буд. 28-В, оф. 505, ідент. код 30930046

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1

про стягнення 21951,00 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор 2020" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про стягнення 21951,00 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 21 травня 2021 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу тягач Volvo FH, д.р.н. НОМЕР_2 , з причіпом д.р.н. НОМЕР_3 , з вини працівника відповідача, який порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на ворота позивача; за результатом оцінки був визначений матеріальний збиток 18951, 00 грн., та за проведення вищевказаної оцінки сплатив 3000, 00 грн. Отже відповідач, як власник транспортного засобу, водій якого винен у ДТП, повинен відшкодувати позивачу загальний розмір збитків 21951, 00 грн.

Також позивач заявив до відшкодування 2270, 00 грн. витрат на сплату судового збору, та 7600, 00 грн. витрат з оплати професійної правничої допомоги.

Відповідач у відзиві (вх.№8731 від 09.08.2021) проти позову заперечує, вважає, що позивачем не доведений факт перебування водія ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ "Епіцентр К", не визнає звіт про оцінку майна, та вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката завищеними.

Позивач надав відповідь на відзив (вх.№8854 від 11.08.2021), в якій спростовує заперечення відповідача, посилаючись на постанову Київського районного суду м.Полтави від 11.06.2021 р. у справі №552/2744/21, та інші докази, які знаходяться в матеріалах справи.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі були вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2021 року справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 10.11.2021 року.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2021 року відкладено підготовче засідання на 07.12.2021 року.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2022.

Ухвалою від 13.01.2022 року відкладено розгляд справи на 10.02.2022 року.

Ухвалою від 10.02.2022 відкладено розгляд справи на 01.03.2022.

Ухвалою від 10.02.2022 року відкладено розгляд справи на 01.03.2022 року на 11:00.

Наказом Господарського суду Полтавської області "Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Полтавської області в умовах воєнного стану " від 28.02.2022 р. № 10-од , зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

Враховуючи поточну ситуацію в Полтавській області, ухвалою господарського суду від 05.05.2022 року призначено судове засідання по справі на 25.05.2022.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.05.2022 року відкладено розгляд справи №917/1093/21. Зазначено, що про дату і час проведення судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 29.08.2022 розгляд справи по суті призначено на 13.09.2022.

Ухвалою господарського суду від 13.09.2022 розгляд справи по суті відкладено на 11.10.2022.

Ухвалою господарського суду від 11.10.2022 відкладено розгляд справи на 15.11.2022.

В судовому засіданні 15.11.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

21 травня 2021 року о 16 год. 05 хв. у м. Полтаві на заїзді з вул. Половка, 64Д на територію ТОВ «ВЕКТОР 2020» (надалі - Позивач) сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу тягач Volvo FH, д.р.н. НОМЕР_2 , з причіпом д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Вину водія ОСОБА_1 у скоєнні ДТП було встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2021 року у справі № 552/2744/21. Дана постанова набрала законної сили.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , вищевказаний транспортний засіб разом з причіпом належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» (надалі - Відповідач).

Також відповідно до вищезгаданої постанови судом було встановлено, що винуватець ДТП, на момент його скоєння перебував із Відповідачем у трудових відносинах і виконував свої трудові (службові) обов`язки. Цією ж постановою було встановлено, що винуватець ДТП не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв наїзд на ворота Позивача, в зв`язку з чим, ворота з механічним закриттям та відкриттям «Miller Technics 5000» отримали механічні пошкодження та завдання матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт правомірності користування воротами з механічним закриттям та відкриттям «Miller Technics 5000», то факт належності воріт Позивачеві відображений у протоколі про адміністративне правопорушення №192612, у постанові Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2021 року у справі №552/2744/21, у Звіті про оцінку майна від 15.06.2021 року та витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і схематичному плані земельної ділянки.

Позивач звертався до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» щодо дорожньо - транспортної пригоди.

27 травня 2021 року страхову компанію було повідомлено про страховий випадок та направлено поштою весь необхідних пакет документів для залучення аварійного комісара страхової компанії з метою оцінки нанесеної шкоди, що підтверджується Експрес-накладною № 9334 від 27.05.2021 року (такий спосіб направлення документів був єдино можливим зі слів консультанта-представника страхової компанії, який надавав свої консультації за тел. 044-357-70-80).

Згідно з даними офіційного веб-сайту ТОВ «Нова пошта» документи були отримані 31.05.2021 року.

Паралельно було продубльовано документи на електронну пошту компанії (яку також вказав вищевказаний консультант-представник страхової компанії - ), що підтверджується принтскріном з електронної пошти.

Однак, страхова компанія не провела страхового відшкодування, а тому позивач скористався своїм правом і звернувся до відповідача, як володільця транспортного засобу.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України вказано, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуюся у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове праве/ договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання - зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем підтверджується постановою Київського районного суду м.Полтави від 11.06.2021 у справі №552/2744/21.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 18951,00 грн. збитків, завданих майну останнього.

Судом встановлено, що за проведення оцінки майна позивач сплатив 3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №96 від 24.06.2021 р.

Зазначені збитки в сумі 3000,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Згідно ч.2 ст. 129 ГПК України - у разі задоволення позову сплата судового збору, у вигляді надання правничої допомоги покладається на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1 ) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено гонорар адвоката, який є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з правовим висновок ВС у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 року, останній в питанні відшкодування витрат на правову допомогу, аналізуючи ГПК прийшов до висновку, що "витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Твердження Відповідача про не підтвердження судових витрат належними та допустимими доказами спростовується документами, наданими до позовної заяви і які в повній мірі підтверджують розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу, а саме:

- договором про надання правової допомоги № 24/05/21 від 24.05.2021 року;

- звітом про надання правової допомоги від 01.07.2021 року;

- актом приймання-передачі наданих послуг від 01.07.2021 року;

- платіжним дорученням № 98 від 02.07.2021 року.

Таким чином, витрати на правничу допомогу в розмірі 7600, 00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (04128, м. Київ, вул. Берковецька, 6-К, ідент. код 32490244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор 2020" (36034, м.Полтава, вул. Половки, 64Д, ідент. код 43601202) 21951,00 грн. збитків, 7600 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв`язку з перебуванням судді у відпустці повне рішення підписано 09.12.2022.

Суддя Іванко Л.А.