ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2622/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця Волкова Анатолія Петровича до державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» про стягнення 246 671,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Волков Анатолій Петрович (далі по тексту Волков А.П.) звернувся до господарського суду із позовною заявою до державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» (далі по тексту Підприємство) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 246 671,42 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 139 500,00 грн., пені у розмірі 59 786,26 грн., збитків від інфляції у розмірі 39 143,70 грн., 3% річних у розмірі 8 241,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №18-09/2020В від 18.09.2020р. в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою суду від 10.10.2022р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу триденний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Підприємство було повідомлено про розгляд даної справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з якого вбачається, що ухвала суду від 10.10.2022р. була вручена відповідачу 25.10.2022р. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

18.09.2020р. між Волковим А.П. (Орендодавець) та державним підприємством «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (Орендар, Підприємство) було укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №18-09/2020В, умовами п. п. 1.1, 1.2 якого передбачено, що за даним договором Орендодавець зобов`язується передати у тимчасове володіння і користування Орендарю сільськогосподарську техніку, перераховану у акті приймання-передачі техніки, який є додатком до договору, а Орендар зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату за користування технікою і повернути її у порядку, встановленому цим договором. Об`єктом за цим договором є сільськогосподарська техніка вказана в акті приймання-передачі.

Слід зазначити, що станом на момент вирішення даного спору та звернення позивача до суду найменування державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» було змінено на державне підприємство «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України».

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. Орендодавець зобов`язаний в 5-ти денний термін з моменту підписання передати Орендарю сільськогосподарську техніку в технічно-справному стані повністю укомплектовану. Прийом і здача сільськогосподарської техніки здійснюється за актом приймання-передачі.

Відповідно до пп. 2.2.8 п. 2.2 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. Орендар зобов`язаний по закінченню терміну дії договору, а також у разі його дострокового розірвання повернути протягом 10-ти ( десяти) днів техніку в технічному справному стані. Факт повернення техніки оформляється актом приймання-передачі.

Умовами п. 3.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. передбачено, що розмір орендної плати за користування сільськогосподарської техніки без врахування вартості паливно-мастильних матеріалів, в тому числі ПДВ, становить під час збирання врожаю - 500 грн. за один га. Розрахунки проводяться на підставі рахунків та актів виконаних робіт кожного місяця, але не пізніше 16-го числа наступного місяця.

Згідно з п. 4.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року.

Відповідно до п. 5.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у розмірі 3% від суми договору.

18.09.2020р. між ОСОБА_1 та Підприємством було підписано акт приймання-передачі техніки за договором №18-09/2020В від 18.09.2020р., згідно якого позивачем було передано у користування відповідача комбайн зернозбиральний, управління і технічне обслуговування якого здійснює ОСОБА_1 , тобто позивач.

18.09.2020р. між ОСОБА_1 та Підприємством було підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору №18-09/2020В від 18.09.2020р., згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв послуги сільськогосподарської техніки з екіпажем в наступному розрахунку: сума збирання врожаю за 1 га становить 500,00 грн. Збирання врожаю соняшника 279 га, загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки разом з екіпажем складає - 139 500,00 грн.

З підписаного між сторонами акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. вбачається, що заборгованість Підприємства перед ОСОБА_1 згідно договору №06/2020 В від 25.06.2020р. складає 165 305,03 грн.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу положень ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

В силу приписів ст. 800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Положеннями ст. 632 ЦК України врегульовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 18.09.2020р. між ОСОБА_1 та Підприємством було укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №18-09/2020В. Так, згідно підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2020р. загальна вартість оренди сільськогосподарської техніки складає 139 500,00 грн.

Слід зазначити, що акт звірки взаємних розрахунків був складений під час виконання договору №06/2020 В від 25.06.2020р., стягнення заборгованості за яким не є предметом спору по даній справі.

З викладених обставин, господарський суд, враховуючи ненадання Підприємством доказів оплати оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2020р., доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення із Підприємства суми основного боргу у розмірі 139 500,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на положення чинного законодавства позивачем було заявлено до стягнення збитки від інфляції у розмірі 39 143,70 грн., які були нараховані на суму боргу з урахуванням показників інфляції за листопада 2020р. травень 2022р. включно, та 3% річних у розмірі 8 241,46 грн., які були нараховані на суму основного боргу протягом періоду з 16.10.2020р. по 04.10.2022р.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та процентів річних, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення із Підприємства збитків від інфляції у розмірі 39 143,70 грн., 3% річних у розмірі 8 241,46 грн.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до Підприємства про стягнення пені у розмірі 59 786,26 грн., яка була нарахована на суму основного боргу протягом періоду з 16.10.2020р. по 04.10.2022р., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Абзацом 3 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань визначено, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Відповідно до п. 5.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у розмірі 3% від суми договору.

Господарський суд зазначає, що позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Проте, умовами договору №18-09/2020В від 18.09.2020р не передбачено відповідальності Підприємства у вигляді сплати пені у випадку порушення грошових зобов`язань. При цьому, законодавчий акт, який може визначати обов`язок Підприємства сплачувати пеню у спірних правовідносинах, відсутній.

Суд зазначає, що п. 5.1 договору №18-09/2020В від 18.09.2020р. не визначає вид неустойки (пеня чи штраф), які сторона має сплати у випадку порушення зобов`язань за договором.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи відсутність в укладеному між сторонами договорі умови щодо нарахування пені у випадку прострочення виконання Підприємством грошових зобов`язань, доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у названій частині.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених фізичною особою-підприємцем Волковим Анатолієм Петровичем позовних вимог шляхом присудження до стягнення із державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» суми основного боргу у розмірі 139 500,00 грн., збитків від інфляції у розмірі 39 143,70 грн., 3% річних у розмірі 8 241,46 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» /68440, Одеська обл., Болградський р-н, село Прямобалка, вул. Свободи, будинок 15; ідентифікаційний код 00484015/ на користь фізичної особи-підприємця Волкова Анатолія Петровича / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / суму основного боргу у розмірі 139 500,00 грн. /сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот грн. 00 коп./, збитки від інфляції у розмірі 39 143,70 грн. /тридцять дев`ять тисяч сто сорок три грн. 70 коп./, 3% річних у розмірі 8 241,46 грн. /вісім тисяч двісті сорок одна грн. 46 коп./, судовий збір у розмірі 2 803,28 грн. /дві тисячі вісімсот три грн. 28 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна