номер провадження справи 9/150/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 908/1960/22

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-проектно-виробнича компанія СПЕЦЗАХИСТ, (69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 9, кв. 69; поштова адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 3)

до відповідача: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б)

про стягнення суми 1444624,97 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Машко Г.І.;

від відповідача: Боряков Т.В.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-проектно-виробнича компанія СПЕЦЗАХИСТ про стягнення з відповідача: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради суми 1325071,49 грн. заборгованості за договором підряду № 4231/66 від 22.12.2021, суми 103325,89 грн. інфляційних втрат, суми 16227,59 грн. 3% річних, всього загальної суми 1444624,97грн.

Ухвалою суду від 11.10.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1960/22, присвоєний номер провадження 9/150/22, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.11.2022. Ухвалою суду від 10.11.2022 підготовче засідання відкладено на 29.11.2022. У судовому засіданні 29.11.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та розпочав розгляд справи по суті. В судовому засіданні 29.11.2022 оголошено перерву до 14.12.2022.

14.12.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. Позивач відповідно до умов укладеного з відповідачем договору підряду № 4531/66 від 22.12.2021 в повному обсязі виконав роботи та передав їх відповідачу, що підтверджується оформленим з обох сторін актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий-березень 2022 № 14531 від 31.03.2022 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3а за лютий-березень 2022 від 31.03.2022. Департамент освіти та науки Запорізької міської ради порушив зобов`язання в частині оплати за виконані роботи в розмірі 1325071,49 грн. Згідно з умовами п. 14.6 Договору кінцевим строком оплати є 30 квітня 2022 року. Таким чином відповідач допустив порушення зобов`язання, яке триває з 01 травня 2022. В липні 2022 року позивач звертався до відповідача з претензією, однак відповіді не отримав. На підставі викладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 1325071,49 грн. основного боргу, а також суму 16227,59 грн. 3% річних нарахованих за період з 02.05.2022 по 27.09.2022 та суму 103325,89 грн. інфляційних втрат за травень серпень 2022 року. Позов обґрунтовано ст.ст. 11, 15, 509, 525, 526, 520, 610, 612, 625, 629, 837 ЦК України, ст.ст. 174, 193 ГК України та умовами договору підряду. У позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та які складаються з суми 21669,37 грн. сплаченого судового збору та очікуваних витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000,00 грн. В позові зазначено, що документи на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані під час розгляду справи.

Відповідач у відзиві, який надійшов до суду 09.11.2022, зазначив про те, що погоджується із наведеними у позовній заяві доводами позивача та викладеними в позові обставинами, які підтверджені документально і додаткової перевірки не потребують, а саме: щодо укладення сторонами договору підряду №4531/66 від 22.12.2021 з наведеними у позовній заяві умовами, а також зазначення позивачем про те, що за Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради рахується заборгованість за виконані позивачем роботи у розмірі 1325071,49 грн.; враховуючи дату оформлення акту виконаних робіт кінцевий строк оплати мав бути 30.04.2022; відповідач допустив порушення умов договору, яке триває з 01.05.2022. Водночас, на підставі п. 18.1 договору та беручи до уваги введення Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану в Україні виникли обставини непереборної сили, передбачені як чинним законодавством так і договором підряду. Торгово-промислова палата України видала загальний лист вих.№2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким визнала воєнний стан, введений на території України обставинами форс-мажору (непереборної сили). Оскільки п.2.3. договору підряду №4531/66 від 22.12.2021 сторони погодили строки завершення виконання робіт - квітень 2022 року, то форс-мажорні обставини наступили саме під час військової агресії Російської Федерації проти України. Оскільки, п.2.3. договору підряду №4531/66 від 22.12.2021 сторони погодили строки завершення виконання робіт - квітень 2022 року, то форс-мажорні обставини наступили саме під час військової агресії Російської Федерації проти України. Відповідач погоджується з необхідністю сплати на користь ТОВ «Інженерно-проектно-виробнича компанія «СПЕЦЗАХИСТ» суми 1325071,49 грн. заборгованості за договором підряду, але повністю відхиляє позовні вимоги щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, оскільки затримка платежу пов`язана із військовою агресією Російської Федерації проти України (як обставини непереборної сили) та затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 №590 «Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану», яким припинені відповідні виплати за виконані позивачем роботи з «Влаштування системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей», як то передбачено Договором підряду №4531/66 від 22.12.2021. Крім того, відповідач заперечив проти наведеного у позовній розміру судових витрат в частині витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. та зазначив, що позивачем не надано до суду розрахунку цих витрат. Оцінивши витрати з урахуванням всіх викладених у позові аспектів відповідач дійшов висновку, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка позову не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу є не співмірною з фактичними затратами. Тим більш позивач бажає стягнення ще не виконаної юридично-правової роботи. На підставі викладеного відповідач просив позов задовольнити частково: стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на користь позивача заборгованість за договором підряду №453 1/66 від 22.12.2021 в сумі 1325071,49 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити; судові витрати розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог.

У відповіді на відзив, яка подана до суду 10.11.2022, позивачем вказано, що обставини непереборної сили, на які посилається відповідач, фактично наступили 24 лютого 2022 року. Однак від відповідача на адресу позивача за цей час, на виконання п. 18.2. Договору, не надходило жодного письмового повідомлення з інформацією про те, що вказані обставини будь - яким чином впливають на можливість виконання обов`язків щодо оплати за договором. Окрім того, як було зазначено в позовній заяві, на адресу відповідача заздалегідь, до звернення до суду, була направлена претензія №348 від 22.07.2022, однак вона була залишена відповідачем без відповіді та будь-якого роз`яснення ситуації. Саме лише посилання на наявність листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 не є належним доказом настання форс-мажорних обставин для відповідача. Належним доказом в даному випадку є сертифікат Торгово-промислової палати України, який був би виданий відповідачу, з урахуванням усіх обставин господарських взаємовідносин, умов договору, впливу агресії сусідньої держави на можливість виконання своїх обов`язків за договором та ін. В якості доказів вжиття заходів для виконання своїх обов`язків за договором, відповідач надає реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 06.04.2022 № 173 та пропозицію на фінансування № 17590 від 18.04.2022. Разом з тим, відсутні жодні докази подання повторних пропозицій у наступний період, або ж отримання будь-яких роз`яснень причини відсутності фінансування від компетентних органів. В абз. 4 п.п.2 п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в у мовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 №590, зокрема вказано, що за Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка за видатками спеціального фонду державного та місцевих бюджетів оплату послуг з монтажу, установки та ремонту охоронної та пожежної сигналізації. В даному випадку, це саме ті роботи, які виконував позивач за договором, відповідно, здійснення оплати таких робіт передбачено законодавством. Позивачем з посиланням на ч. 8 ст. 129 ГПК України, також зазначено, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані пізніше, оскільки на даний час ще відсутні усі необхідні документи, які підтверджують розмір витрат. Отже надання відповідачем заперечень в цій частині за відсутності наданих документів є передчасним.

У запереченні на відповідь на відзив, яке надійшло до суду 14.11.2022, відповідач зазначив, що в п. 18.1.2 п. 18.1 договору сторони передбачити певні обставини, які через їх надзвичайний характер є підставою для звільнення від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання, зокрема збройний конфлікт, військові дії, оголошена та неоголошена війна тощо. Відтак, наявні всі передумови для звільнення відповідача від сплати інфляційних втрат та 3 % річних. Відповідно до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.03.2012 за № 419/20732), подав Реєстри фінансових зобов`язань (додано до відзиву); будь-яких інших форм організації проплат чинним законодавством для бюджетних установ - не передбачено. Відтак, відповідач вжив всіх належних від нього заходів для виконання бюджетного фінансового зобов`язання за Договором підряду №4531/66 від 22.12.2021. Відповідач просив суд врахувати ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати обов`язок з виконання умов договору та звільнити у порядку ст. 617 ЦК України, ст.ст. 218, 219 ГК України від сплати заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та відсотків річних.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради (Замовник, відповідач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інженерно-проектно-виробнича компанія СПЕЦЗАХИСТ (Підрядник, позивач у справі) укладено договір підряду № 4531/66 від 22.12.2021 (далі Договір), відповідно до умов якого Підрядник зобов`язався за завданням замовника на свій ризик, в межах договірної ціни, виконати та здати в установлений договором строк закінчені роботи: «Технічне переоснащення пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей у Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 66 Запорізької міської ради Запорізької області, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 1». Згідно з ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 (за кодом ДК 021:20-3 Електромонтажні роботи), а Замовник зобов`язався надати підряднику Об`єкт (фронт робіт з технічного переоснащення), передати проектну документацію, прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх (п.1.1 Договору).

Відповідно до змісту п. 3.2 Договору в редакції, викладеній у Додатковій угоді № 2 від 31.03.2022, договірна ціна є твердою і складає 1325071,49 грн., у т.ч. ПДВ (сума фінансування 2022 року).

В п. 2.3 Договору визначено, що згідно з календарним графіком виконання робіт: початок виконання робіт Підрядником грудень 2021 року, завершення квітень 2022 року.

Згідно з п. 14.6 Договору оплата виконаних робіт здійснюється Замовником в межах договірної ціни Договору у термін 30 календарних днів з дати підписаного сторонами Акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідки про вартість будівельних робіт та витрати (форма КБ-3).

У пункті 19.1 визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2022, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Матеріали справи свідчать, що позивачем виконано робити обумовлені вищевказаним договором підряду на загальну суму 1 325 071,49 грн., що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1/4531 за лютий-березень 2022 року форми КБ-2в та довідкою форми КБ-3 за лютий-березень2022 року, які підписані сторонами 31.03.2022.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 348 від 22.07.2022 про сплату наявної заборгованості за договором підряду № 4531/66 від 22.12.2021 в розмірі 1325071,49 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. На підтвердження направлення даної претензії позивачем надано копії фіскального чеку, поштової накладної від 26.07.2022 та опису вкладення з відбитком поштового штемпеля.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання з оплати виконаних робіт, позивач у вересні 2022 року звернувся до господарського суду з даним позовом, за яким відкрито провадження у даній справі. Предметом розгляду є стягнення з відповідача суми 1325071,49 грн. основного боргу, а також нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України суми 103325,89 грн. інфляційних втрат та суми 16227,59 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з п. 13.4 укладеного сторонами Договору підряду, передача виконаних робіт Підрядником та приймання їх Замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3).

В пункті 4.2.4 Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та згідно умов договору прийняти об`єкт, що передається за Договором, та оплатити виконані роботи.

Судом встановлено, що довідка форми КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за Договором підряду підписані сторонами без зауважень. Відповідач підтвердив факт прийняття виконаних позивачем робіт на суму 1 325 071,49 грн. згідно з вищевказаними документами.

Заперечень по суті заявлених позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми 1325071,49 грн. основного боргу відповідач у відзиві на позовну заяву не зазначив, позовні вимоги в цій частині визнав. Доказів здійснення оплати виконаних позивачем робіт суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 1 325 071,49 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 103325,89 грн. втрат від інфляції, нарахованих за період травень серпень 2022 року та суми 16227,59 грн. 3% річних, нарахованих за період з 02.05.2022 по 27.09.2022.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на умови пункту 14.6 Договору, оплату виконаних робіт Замовник повинен був здійснити в термін 30 календарних днів з дати підписання 31.03.2022 сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про їх вартість, тобто до 30.04.2022 включно. Оскільки останній день строку (30.04.2022) припадає на вихідний день (субота) згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку оплати є перший за ним робочий день 02.05.2022.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань з оплати отриманого товару є доведеним, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог в частині стягнення нарахованих позивачем сум відсотків річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, затримка платежу пов`язана із виникненням форс-мажорних обставин у зв`язку із військовою агресією проти України та введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану; відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для виконання бюджетного фінансового зобов`язання та погашення заборгованості за договором, що не відбулось з незалежних від нього причин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час. Так, згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години.

Офіційним листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-Промисловою палатою України підтверджено, що обставини з 24 лютого 2022 року (військова агресія Російської Федерації проти України) до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких (-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в даному випадку наявність дії форс-мажорних обставин на території України (обставин непереборної сили), починаючи з 24.02.2022 та по теперішній час, є загальновідомою обставиною, що не потребує доказування.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року (зі змінами), затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого в тому числі входить Запорізька міська територіальна громада.

В підпункті 18.1.3 п. 18.1 укладеного сторонами Договору визначено, що при настанні обставин, які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними і непереборними обставинами, наслідком яких є неможливість протягом певного часту частково або в повній мірі виконання зобов`язань за цим Договором, сторони звільняються від відповідальності за невиконання тих своїх зобов`язань, виконання яких стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили (за винятком зобов`язань, термін виконання яких настав до дати виникнення таких обставин), відповідно до часу дії обставин непереборної сили, при цьому, термін виконання всіх зобов`язань за цим договором збільшується пропорційно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Відповідно до змісту п. 18.2 Договору сторона, для якої наступили обставини непереборної сили, зобов`язана повідомити в письмовій формі іншу сторону про їх настання та направити сертифікат виданий Торгово-промисловою палатою України на підтвердження настання таких обставин.

Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду і постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначено, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може бути визнаний беззаперечним доказом про їх наявність, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).

Отже сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним та беззаперечним доказом існування форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) та в будь-якому разі повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до п.п.1.1., 1.4, 3.41, 3.42, 4.4. Положення про Департамент освіти і науки Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради № 33 від 30.09.2020, Департамент є виконавчим органом Запорізької міської ради; є юридичною особою, має рахунки, відкриті в органах Державіної казначейської служби України; виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів відповідно до бюджетного законодавства; здійснює процедури закупівель товарів, робіт і послуг відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» та інших нормативно-правових актів. Департамент утримується за рахунок коштів бюджету міста

За змістом ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України та інш.

Відповідно до п. 1.1 «Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309 (далі Порядок), цей Порядок розроблено на виконання статей 43, 46, 48, 51, 112, 116-118 Бюджетного кодексу України та з метою забезпечення здійснення контролю органами Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства) при взятті бюджетних зобов`язань розпорядниками і одержувачами коштів державного та місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні, удосконалення механізмів використання бюджетних коштів та управління бюджетними коштами.

Орган Казначейства здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов`язань, бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників і одержувачів бюджетних коштів відповідно до Бюджетного кодексу України та з урахуванням вимог Закону України «Про міжнародні договори України», законодавства у сфері закупівель, інших актів законодавства України, що не суперечать бюджетному законодавству, та цього Порядку.

Відповідно до п. 2.1 цього Порядку розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), з урахуванням планів асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), помісячних планів використання бюджетних коштів відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з п.п. 2.2., 2.3 Розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання (п.2.2). Органи Казначейства звіряють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру (п.2.3).

Документи, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання та/або бюджетного фінансового зобов`язання, повертаються розпоряднику з відміткою "зареєстровано та взято на облік" (п.2.7 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було вжито заходів для виконання бюджетного фінансового зобов`язання за Договором № 4531/66 від 22.12.2021 на суму 1325071,49 грн., про що свідчить копія Реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 06 квітня 2022 року № 173 (Додаток 1 до Порядку), який було подано до органу Державної казначейської служби України та згідно з яким бюджетне фінансове зобов`язання зареєстровано та взято на облік 11.04.2022, про що свідчить відповідна відмітка на Реєстрі. Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради також оформлено пропозицію на фінансування № 17590 від 18.04.2022 на суму 1325071,49 грн. з метою оплати замовлення згідно з Договором, укладеним з ТОВ «ІПВК «Спецзахист».

Відповідно до положень ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України обставини щодо наявності непоборної сили є підставою для звільнення від відповідальності.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1,2 ст. 614 ЦК України).

Як вже зазначалось судом вище, введений з 24.02.22 у зв`язку з воєнною агресією на території України воєнний стан, який на теперішній час не припинено, є загальновідомою обставиною наявності надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин до їх офіційного припинення, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України та, відповідно, є підставою для звільнення в період дії зазначених форс-мажорних обставин від відповідальності за порушення зобов`язання в силу закону.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанові Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

В пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначено, що з огляду компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Верховний Суд зазначив, що конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання за Контрактом, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, має правове значення під час вирішення питання щодо застосування частини третьої статті 511 ЦК України, статті 233 ГК України (щодо права суду зменшувати розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України).

Суд враховує, що відсотки річних по суті є компенсацією від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Однак з огляду на вищезазначений порядок здійснення розрахунків бюджетними коштами, передбачений чинним законодавством, відповідач як бюджетна установа не мав у своєму розпорядженні необхідних коштів, а отже фактично не користувався грошовими коштами належними до сплати позивачу та не утримував їх.

За таких обставин, оцінивши у сукупності конкретні обставини справи, а саме: значний розмір основного зобов`язання, який відповідачем визнано у повному обсязі; ступінь вини боржника, з огляду на вжиття ним заходів з метою належного виконання бюджетного фінансового зобов`язання за Договором, що підтверджено документально, а також з огляду на умови п. 18.1.3 Договору та те, що строк виконання зобов`язання з оплати настав під час дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває й на час розгляду цієї справи, що є обставинами непереборної сили, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми 16227,59 грн. 3% річних як відповідальності за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат в розмірі 103325,89 грн. за період травень серпень 2022 року, суд встановив, що його здійснено правильно, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у заявленому позивачем розмірі.

На підставі усього вищевикладеного позов задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позовній заяві в тому числі зазначено, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., докази на підтвердження яких будуть надані під час розгляду справи.

В судовому засіданні 14.12.2022, під час розгляду справи № 908/1960/22 по суті, представник позивача до початку судових дебатів в усній формі зазначив, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду після ухвалення рішення, що відображено у протоколі судового засідання від 14.12.2022.

У зв`язку з чим, питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом при прийнятті рішення у справі не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-проектно-виробнича компанія СПЕЦЗАХИСТ, (69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 9, кв. 69) суму 1 325 071 грн. 49 коп. основного боргу, суму 103 325 грн. 89 коп. інфляційних втрат та суму 21 425 грн. 96 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 27.12.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва