ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2022 р. Справа№ 910/15449/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Погаса О.А. за довіреністю;

від відповідача: Шабаровського Б.В. за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ" в Україні

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 (повний текст складено 27.09.2022)

у справі №910/15449/21 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів"

до "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ"

про стягнення 202 835, 05 грн,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Державне підприємство "Фінансування інфраструктурних проектів" (далі позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ" (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача 293 332,93 грн, у тому числі: 151 439, 36 грн пені та 141 893, 57 грн неодержаних доходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором підряду №БДР-46/06-20 від 02.06.2020, в частині своєчасного виконання робіт.

В процесі розгляду справи позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просив стягнути з відповідача 202 835,05грн, у тому числі: 60 941,48 грн пені та 141 893, 57 грн неодержаних доходів. Заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що сторонами в договорі не було погоджено вартість окремих етапів та/або видів робіт, а позивачем не доведено вартість несвоєчасно виконаних робіт; розмір пені перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що суперечить вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"; позивачем не доведено ні самих збитків (реальної можливості отримання доходу), ні безпосереднього причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 вересня 2022 року позов задоволено частково.

З "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ", стягнуто на користь Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" 60 041 грн 48 коп. пені та 914 грн 12 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ" в Україні, подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки сторонами у договорі не було погоджено вартість окремих етапів робіт, а тому для стягнення пені позивач мав довести вартість несвоєчасно виконаних робіт; суд не звернув увагу на те, що сторонами було погоджено договірну ціну як динамічну (приблизну), а також графік виконання робіт, однак не погоджувалась вартість окремих етапів/видів робіт; суд помилково не зменшив розмір неустойки, попри наявність для цього підстав, оскільки позивач не довів факт заподіяння йому збитків, а заявлена пеня у 6 разів перевищує розмір облікової ставки НБУ.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що загальна вартість робіт по договору становить 15143936,24 грн та включає сім етапів, однак відповідач не виконав роботи вартістю 6 094 147,84 грн у визначений строк, тому нарахована пеня в розмірі 0,1% за кожен день прострочення (10 днів), яка становить 60 941,48 грн; матеріали справи не містять доказів коригування сторонами вартості робіт та зміни кошторису, тому саме з загальної вартості має визначатись вартість прострочених робіт; відсутні підстави для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.06.2020 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, був укладений договір підряду №БДР-46/06-20 (надалі договір), відповідно до п.1.1 якого на виконання Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року (далі - Програма), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 25.04.2018 р. №435, в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання будівельно-монтажних робіт (код за ДК 021:2015: 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь): ГБН Г.1-218-182:2011 Капітальний ремонт (влаштування) транспортної розв`язки в одному рівні кільцевого типу з малим діаметром центрального острівця на автомобільній дорозі загального користування державного значення Р-49 Васьковичі Шепетівка на ділянці км 29+944, Житомирська область (надалі - об`єкт будівництва) згідно з технічним завданням, викладеним в тендерній документації та у відповідності до затвердженої проєктно-кошторисної документації.

Згідно з п. 1.2 договору склад, обсяг, види та вартість будівельно-монтажних робіт (надалі - роботи) по об`єкту будівництва, що будуть виконуватись підрядником, визначаються в договірній ціні (додаток №1 до договору), в межах визначеної в результаті процедури публічної закупівлі вартості закупівлі, а виконання цих робіт - в межах фактичного обсягу видатків замовника на поточний рік.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 21.12.2020 до договору), цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до "31" грудня 2020 року, але в будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У пункті 2.2 договору строки виконання робіт за цим договором, а також їх окремих етапів, визначаються графіком виконання робіт (додаток №2 до договору). В межах строків виконання робіт, зазначених у графіку, роботи виконуються на загальних умовах, без урахування вихідних, святкових і неробочих днів, якщо інше не передбачено графіком.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість робіт (договірна ціна) визначається на основі приблизного кошторису у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною та становить 15 143 936,24 грн, у тому числі ПДВ 20% - 2 523 989,37 грн.

Пунктом 5.5 договору визначено, що для приймання та проведення розрахунків за виконані роботи, підрядник надає замовнику повний пакет документів:

5.5.1. довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ- 3) - у двох екземплярах;

5.5.2. акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) з додатками - у двох екземплярах;

5.5.3. підсумкову відомість ресурсів - у двох екземплярах;

5.5.4. сертифікати відповідності продукції та паспорти на матеріали та устаткування;

5.5.5. виконавчу документація відповідно до вимог ДБН А.3.1-5:2016 на обсяги робіт, що відображені в актах приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в);

5.5.6. фотофіксацію об`єкту будівництва до початку, в період проведення та кінцевий результат виконаних робіт.

Після завершення виконання робіт підрядник в комплекті з кінцевим актом виконаних робіт передає замовнику загальний журнал, заповнений згідно ДБН А.3.1-5:2016 та виконавчі схеми (п. 5.6 договору).

Підрядник повинен розпочати виконання робіт впродовж 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання дозвільного документу (акту, ордеру, дозволу). Початок та закінчення виконання усіх робіт за цим договором та їх окремих етапів визначається Графіком виконання робіт (додаток №2, надалі Графік), який складається за формами, рекомендованими Мінрегіонбудом та є невід`ємною частиною договору (пункти 6.1.1 та 6.1.2 договору).

Відповідно до п. 6.1.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 15.06.2020 до договору) строки виконання робіт можуть змінюватися із обов`язковим внесенням відповідних змін у договір, шляхом укладення додаткових угод, у разі:

- прийняття органами законодавчої, виконавчої та місцевої влади законодавчих та інших нормативних актів, що унеможливлюють подальше виконання робіт, або зобов`язують сторони вчинити певні дії, які потребують певного часу, що впливатиме на строки виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором;

- виникнення обставин непереборної сили, визначених та доведених відповідно до розділу 10 цього договору;

- внесення суттєвих змін до проектної документації, якщо це безпосередньо тягне за собою збільшення обсягів виконання будівельно-монтажних робіт;

- дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами;

- призупинення робіт за офіційним повідомленням замовника;

- у разі відсутності або несвоєчасності бюджетного фінансування замовника на виконання умов даного договору.

При виникненні обставин, які передбачені цим підпунктом договору, що не залежать від підрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, замовник переглядає зазначені строки. Рішення про перегляд строків оформлюється додатковою угодою про внесення змін до договору з одночасним внесенням змін в графік.

Пунктом 6.9.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 15.06.2020 до договору) встановлено, що підрядник після закінчення робіт на об`єкті будівництва протягом 3 (трьох) робочих днів надає замовнику повідомлення про закінчення робіт, відповідно до якого створюється комісія з прийняття робіт. Приймальна комісія призначається наказом замовника.

Згідно з п. 6.9.2 договору, приймання-передача закінчених робіт (об`єкт будівництва) здійснюється на підставі акту приймання-передачі робіт (об`єкта будівництва) (далі - акт), який складається приймальною комісією за участю наступних представників: замовника, проєктувальника, підрядника, субпідрядних організацій (задіяних при виконанні робіт на об`єкті будівництва), експлуатаційної організації (балансоутримувача); інженера з технічного нагляду; інженера-консультанта; інших зацікавлених органів (у разі необхідності).

Додатковою угодою №4 до договору від 21.12.2020 сторони домовились, зокрема, внести зміни до додатку №2 до договору "Графік виконання робіт", виклавши його в новій редакції.

Відповідно до вказаного графіку встановлено строк введення об`єкта в експлуатацію - до 21 грудня 2020 року.

На виконання умов 5.4 договору позивач перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 4 543 180,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням №621 від 22.09.2020.

Відповідачем, у свою чергу було виконано роботи, передбачені договором, про що сторонами було підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року від 16.12.2020 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року на загальну суму 9 049 788,40 грн.

Відповідно до платіжного доручення №862 від 18.12.2020 позивач перерахував відповідачу за виконані роботи ще 4 506 607,53 грн.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки, за доводами позивача, відповідачем було виконано лише 1 етап погодженого сторонами графіку виконання робіт (в редакції додаткової угоди №4 від 21.12.2020), а саме: влаштування дорожнього одягу, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 60 941,48 грн пені та 141 893,57 грн неодержаних доходів.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині вимог про стягнення пені та безпідставності вимог про стягнення неодержаних доходів, у зв`язку із чим задовольнив позов частково.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі договору підряду №БДР-46/06-20 від 02.06.2020.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і обов`язковим для сторін.

Предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога про застосування неустойки (пені) за порушення зобов`язань з повного і своєчасного виконання робіт, а також стягнення неодержаних доходів.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 317 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Статтею 875 ЦК України визначено, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Графіком виконаних робіт (додаток №2 до договору, в редакції додаткової угоди № 4) сторони визначили наступні етапи робіт за договором: 1.Початок робіт; 2. Влаштування дорожнього одягу; 3. Влаштування дорожніх знаків; 4. Влаштування дорожньої розмітки; 5. Влаштування зовнішнього освітлення; 6.Організація дорожнього руху на період будівництва; 7. Введення об`єкта в експлуатацію (до 21 грудня 2020 року).

Частиною 4 ст. 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання умов договору відповідач виконав підрядні роботи вартістю 9 049 788,40 грн, а позивач прийняв вказані роботи, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року від 16.12.2020 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року, підписаними сторонами без будь-яких зауважень та скріпленими їх печатками.

При цьому, з вказаного акта вбачається, що відповідачем було виконано лише один етап погодженого сторонами графіку виконання робіт (в редакції додаткової угоди № 4 від 21.12.2020), а саме: влаштування дорожнього одягу.

Водночас, визначена сторонами загальна вартість робіт, згідно з п. 3.1 договору, становить 15 143 936,24 грн та включає, окрім названого, ще сім етапів виконання робіт за договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проте, решту робіт за договором вартістю 6 094 147,84 грн у строк до 21.12.2020 відповідач не виконав, повідомлення позивачу про закінчення робіт в порядку пунктів 6.9.1 та 6.9.2 договору не надав. Доказів виконання робіт відповідно до договору на загальну суму 15 143 936,24 грн, в тому числі в строк, встановлений графіком, матеріали справи не містять та відповідачем (підрядником) таких доказів суду не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Враховуючи вказані порушення зобов`язань, позивач нарахував заявлені до стягнення 60 941,48 грн пені та 141 893,57 грн неодержаних доходів (збитків).

У задоволенні позовної вимоги про стягнення неодержаних доходів (збитків) судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено, оскільки позивачем не доведено ні наявності самих збитків (реальної можливості отримання доходу), ні безпосереднього причинного зв`язку між збитками і протиправною поведінкою відповідача, що є неодмінними елементами складу цивільного правопорушення для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків. Рішення суду у вказаній частині не оскаржується.

Щодо вимог про стягнення пені, то у сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст.231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 9.2 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 15.06.2020 до договору) сторонами визначено, що в разі несвоєчасного та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором підрядник сплачує замовнику штрафні санкції (пеню, штраф, неустойки, збитки тощо) відповідно до частини другої статті 231 в порядку, визначеному ст. 232 ГК України, зокрема: за порушення підрядником, з його вини, строку виконання робіт (як загального терміну, так і термінів виконання окремих етапів (у разі наявності) підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення, включаючи день підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт або письмового підтвердження щодо розірвання/припинення цього договору.

Нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання, незалежно від його тривалості (п. 9.3 договору в редакції додаткової угоди №1 від 15.06.2020 до договору).

Отже, є правомірним заявлення позивачем до стягнення з відповідача пені за період прострочення відповідача з 22.12.2020 по 31.12.2020.

Зі змісту заяв позивача вбачається, що пеня розрахована наступним чином: 15 143 936,24 грн (загальна вартість робіт) 9 049 788,40 грн (вартість виконаних відповідачем робіт) х 0,1% х 10 днів), що становить 60 941,48 грн. Вказаний розрахунок відповідає умовам договору, є арифметично та методологічно вірним, а тому вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у вказаній сумі.

Суд першої інстанції, зазначаючи у рішенні про правильність розрахунку пені та задовольняючи позовні вимоги про її стягнення, зазначив суму 60 041,48 грн, що є очевидною опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції в порядку, визначеному статтю 243 ГПК України, та не є підставою для зміни рішення суду.

Доводи відповідача про те, що пеня перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що, на думку відповідача, суперечить вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки в даному випадку відповідачем було порушено не грошове зобов`язання.

Посилання відповідача на те, що сторонами не було погоджено вартість окремих етапів та/або видів робіт, а позивачем не доведено вартість несвоєчасно виконаних робіт, також вірно відхилені судом першої інстанції, оскільки вартість робіт у розмірі 15 143 936,24 грн була погоджена сторонами в самому договорі (пункт 3.1.) та в додатку №1 до нього, і у матеріалах справи відсутні докази зменшення вказаної ціни договору, а тому саме від вказаної ціни договору має розраховуватись вартість невиконаних робіт.

Крім цього, відповідачем було заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій.

Так, статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ГК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Вказані правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, відповідач у своєму клопотанні не навів фактичних обставин невиконання робіт за договором в обумовлений сторонами строк, не зазначив причин такого прострочення, не надав доказів виконання своїх зобов`язань на дату подання вказаного клопотання, а також не довів невідповідності розміру стягуваної неустойки (пені) наслідкам порушення зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов юридично правильного висновку про відсутність об`єктивних підстав для зменшення розміру пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі наявні у справі докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ, що діє через представництво "АКЕЛІК ГРУП" ВАТ" в Україні залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20 вересня 2022 року без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.12.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

Г.П. Коробенко