ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3901/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (вх. № 2-1219/22 від 21.12.2022) про заміну сторони правонаступником у справі № 916/3901/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (вул. Мала Арнаутська, № 88, м. Одеса, 65007, )

до відповідача: Дунайського регіонального офісу водних ресурсів (вул. Болградське шосе, № 27-А, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, )

про стягнення 5065,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дунайського регіонального офісу водних ресурсів, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту у серпні-вересні 2020 року електричну енергію в розмірі 4399,86 грн., пеню в розмірі 170,94 грн., 3% річних в розмірі 109,78 грн. та інфляційні втрати в розмірі 385,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг щодо своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

24.12.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№4028/21) до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу № 916/3901/21 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.02.2022 у справі № 916/3901/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Дунайського регіонального офісу водних ресурсів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 4399 грн 86 коп, пеню в розмірі 170 грн 94 коп, 3% річних у розмірі 109 грн 78 коп, інфляційні втрати у розмірі 385 грн 22 коп та судовий збір у розмірі 2270 грн 00 коп.

12.04.2022 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2022 у справі № 916/3901/21 виданий відповідний наказ.

21.12.2022 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (вх. № 2-1219/22), відповідно до якої заявник просить суд замінити боржника у виконавчому документі наказі Господарського суду Одеської області від 12.04.2022 у справі № 916/3901/21, а саме: Дунайський регіональний офіс водних ресурсів на правонаступника Ізмаїльське управління водного господарства.

22.12.2022 ухвалою Господарського суду одеської області прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (вх. № 2-1219/22 від 21.12.2022) про заміну сторони правонаступником у справі № 916/3901/21 та призначено розгляд заяви на "29" грудня 2022 року об 11:20 год.

Відповідно до ч. 3 ст.334 ГПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

В судове засідання, призначене на 29.12.2022, представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду заяви, при цьому, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування своєї заяви ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» зазначає, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 17.04.2019 до реєстру було внесено запис про перебування Дунайського регіонального офісу водних ресурсів в стані припинення у зв`язку з винесенням рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Крім того, як вказує заявник, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань вбачається, що єдиним засновник (учасником) юридичної особи є Державне агентство водних ресурсів України, у зв`язку з чим, представником ТОВ «ООЕК» було направлено адвокатський запит з метою отримання інформації та документів, а саме які: підтверджують прийняття рішення про припинення юридичної особи Дунайського регіонального офісу водних ресурсів; підтверджують реорганізацію Дунайського регіонального офісу водних ресурсів; підтверджуючі документи щодо правонаступників, яким перейшли права та обов`язки Дунайського регіонального офісу водних ресурсів за результатами реорганізації останнього.

Позивач додає, що Державне агентство водних ресурсів України листом від 16.06.2022 р. за №2045/5/11-22 повідомило, що рішення щодо реорганізації Дунайського регіонального офісу водних ресурсів прийнято Державним агентством водних ресурсів України відповідно до наказу від 15.04.2019 р. № 233 та станом на 16.06.2022 реорганізація Дунайського РОВР не завершена.

При цьому, як стверджує заявник, з наказу №233 від 15.04.2019 «Про реорганізацію Дунайського регіонального офісу водних ресурсів» вбачається, що Державним агентством водних ресурсів України було прийнято рішення, зокрема, реорганізувати Дунайський регіональний офіс водних ресурсів шляхом приєднання до Ізмаїльського управління водного господарства та установити, що Ізмаїльське УВГ є правонаступником Дунайського РОВР, до якого з моменту припинення діяльності переходять усі майнові права та обов`язки Дунайського РОВР.

Додатково заявник наголосив, що відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про фактичне припинення Дунайського регіонального офісу водних ресурсів не є визначальною підставою для заміни відповідача його правонаступником, оскільки згідно з наданого наказу Державного агентства водних ресурсів України №233 від 15.04.2019 Ізмаїльське управління водного господарства є правонаступником Дунайського РОВР, до якого з моменту припинення діяльності переходять усі майнові права та обов`язки Дунайського РОВР.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/3901/21, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Дунайський регіональний офіс водних ресурсів, код ЄДРПОУ - 05510198, з 17.04.2019 перебуває у стані припинення, про що до реєстру внесено запис №9001898.

Водночас, як вбачається із наданого заявником наказу Державного агентства водних ресурсів України № 233 від 15.04.2019, відповідно до статей 104-107 Цивільного кодексу України, статей 56, 59 Господарського кодексу України, керуючись ЗУ від 21.09.2006 № 185-V «Про управління об`єктами державної власності», постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 393 «Про затвердження Положення про Державне агентство водних ресурсів України», реорганізовано Дунайський регіональний офіс водних ресурсів шляхом приєднання до Ізмаїльського управління водного господарства.

Пунктом 2 зазначеного наказу визначено установити, Ізмаїльське управління водного господарства є правонаступником Дунайського РОВР, до якого з моменту припинення діяльності переходять усі майнові права та обов`язки Дунайського РОВР.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення врегульований ст.107 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, установлених законом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані ст.52 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного право набуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Водночас, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (у тому числі, на стадії виконання судового рішення) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Розрізняють дві форми правонаступництва: універсальне та часткове (сингулярне). При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві, до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передання не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється у результаті реорганізації.

Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 у справі №922/817/18 зазначив, що за висновком Великої палати ВС, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх інстанцій про те, що правонаступництво не відбулось за відсутності в реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалась шляхом злиття; з огляду на викладене та те, що положеннями ст.104, 107 ЦК не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, суд вважає, що такий момент не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи.

Зазначене кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц.

Щодо співвідношення статей 52 та 334 ГПК України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, суд вказує, що ст.52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

Питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої положення статті 334 ГПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що Дунайський регіональний офіс водних ресурсів перебуває в стані припинення, його повноваження, права та обов`язки перейшли до правонаступника Ізмаїльського управління водного господарства, суд вважає за можливе задовольнити заяву ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та замінити боржника у наказі Господарського суду Одеської області від 12.04.2022 по справі № 916/3901/21 про стягнення з Дунайського регіонального офісу водних ресурсів заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 4399 грн 86 коп, пені в розмірі 170 грн 94 коп, 3% річних у розмірі 109 грн 78 коп, інфляційних втрат у розмірі 385 грн 22 коп та судового збору у розмірі 2270 грн 00 коп, а саме Дунайський регіональний офіс водних ресурсів на його правонаступника Ізмаїльське управління водного господарства.

Керуючись ст.cт. 2, 13, 76, 86, 52, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (вх. № 2-1219/22 від 21.12.2022) про заміну сторони правонаступником у справі № 916/3901/21 задовольнити.

2. Замінити боржника у наказі Господарського суду Одеської області від 12.04.2022 по справі № 916/3901/21 - Дунайський регіональний офіс водних ресурсів (вул. Болградське шосе, № 27-А, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ) на його правонаступника Ізмаїльське управління водного господарства (вул. Єдності, № 87А, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ).

Ухвала набирає законної сили 30.12.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 30.12.2022.

Суддя Цісельський Олег Володимирович