ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" грудня 2022 р. Cправа № 902/915/22

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.

за участю представників сторін:

позивача Карманніков М.О., ордер серії СВ №1001468 від 01.11.2022;

відповідача не з`явився;

третьої особи1 Мишковська Т.М., ордер серії АВ №1049757 від 14.10.2022,

третьої особи2 не з`явився,

третьої особи3 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Громадської організації "Товариство сприяння обороні України" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057)

до: Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно-технічний клуб "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

про визнання рішення недійсним

В С Т А Н О В И В :

26.09.2022 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №б/н від 20.09.2022 Громадської організації "Товариство сприяння обороні України" до Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України з позовною вимогою про визнання недійсним рішення Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 07.11.2014 р. оформлене протоколом №08 Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України "Про внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України".

Ухвалою суду від 27.09.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/915/22 в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно-технічний клуб "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено підготовче засідання на 24.10.2022 о 14:30 год.

24.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Від третьої особи Навчального закладу Вінницький обласний спортивно-технічний клуб "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України до суду 24.10.2022 надійшли письмові пояснення.

Суд зазначає, що дане засідання було призначено на 24.10.2022р о 14:30 год. разом з тим о 13:24 було оголошено повітряну тривогу на території Вінницької області, яка закінчилася о 14:50 тому судове засідання розпочалось о 15:00 год, на яке представники сторін не з`явились, разом з тим судовою охороною повідомлено суду, що представники сторін на визначений судом час з`являлись, однак пішли не дочекавшись закінчення повітряної тривоги.

Суд оглянувши матеріали справи та зважаючи на те, що судове засідання у визначений в ухвалі суду час не відбулось з незалежних від суду та сторін підстав, ухвалою від 24.10.2022 відклав підготовчого засідання на 21.11.2022.

За наслідками судового засідання 21.11.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.12.2022 о 12:00.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд ухвалою від 23.11.2022 повідомив останніх про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

За наслідками судового засідання 14.12.2022 судом протокольною ухвалою оголошено перерву з розгляду справи по суті до14:30 год. 28.12.2022.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд ухвалою від 15.12.2022 повідомив останніх про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

21.12.2022 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення з додатками.

23.12.2022 секретарем судового засідання здійснено телефонограми якими повідомлено третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи по суті о 14:30 год. 28.12.2022.

На визначену судом дату в судове засідання 28.12.2022 з`явились представник позивача та третьої особи1, відповідач та треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористались, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням неявки усіх учасників справи суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник третьої особи1 проти задоволення позову заперечила та просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 28.12.2022 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без її проголошення в зв`язку з неявкою представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи1, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Предмет спірних правовідносин становить визнання недійсним рішення Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 07.11.2014 р. оформлене протоколом №08 Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України "Про внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що відповідач - Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України є юридичною особою, створеною позивачем - Громадською організацією «Товариство сприяння обороні України».

Для виконання статутних завдань Вінницька ОО ТСО України має право здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню (п. 2. ч. 2 ст. 21 Закону України «Про громадські об`єднання»).

На підставі вказаного вище, Відповідач був єдиним засновником Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України.

07.11.2014р. керівним органом Відповідача - Бюро обласного комітету було прийнято рішення яким було затверджено створення статутного капіталу в Навчальному закладі Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, та його відчуження на користь фізичних осіб (80% статутного капіталу було дозволено передати фізичним особам).

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Бюро Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 07.11.2014р., оформлене протоколом №8, порушує права позивача, є незаконними та таким, що підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки, ані статут Відповідача, ані статут Позивача (на підставі якого діє також Відповідач), не було надане право Бюро Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України приймати рішення про реорганізацію організації (установи, закладу) об`єднання громадян - Вінницького обласного спортивно - технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України у господарське товариство (в результаті прийняття оскаржуваного рішення було створено статутний капітал, поділений на частки, що є головною ознакою господарського товариства), оскаржуваним рішенням була здійснена фактична реорганізація вказаної юридичної особи в корпоративне підприємство, без погодження із керівними органами Товариства сприяння обороні України.

Реорганізація Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України могла відбутись виключно за погодженням із керівними органами позивача, яке в межах спірних правовідносин не надавалось.

Відповідно до норм закону організація (установа, заклад) об`єднання громадян не можуть мати статутного капіталу, поділеного на частки.

Натомість, як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за результатами внесення змін до відомостей про Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України на підставі оскаржуваного рішення, у вказаної юридичної особи з`явився статутний капітал, що поділений на частки та розподілений між фізичними особами - членами Товариства сприяння обороні України.

З огляду на наведене вище, враховуючи дані ЄДР відносно Навчального закладу, Навчальний заклад при наявності статутного капіталу, поділеного на частки, не може бути організацією (установою, закладом) об`єднання громадян.

Створення у Навчальному закладі «Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України статутного капіталу поділеного на частки є можливим виключно в ході реорганізації шляхом перетворення, що відповідно до статутів позивача і відповідача вимагає наявності рішення керівних органів позивача. Вказане рішення органами управління позивача ніколи не приймалось.

Вказане, на думку позивача, свідчить про незаконність оскаржуваного рішення відповідача від 07.11.2014р.

Тому позивач вважає, що відповідне рішення підлягає визнанню недійсним.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа 1 в поясненнях проти задоволення позову заперечує зазначаючи, що вказані позивачем доводи позову спростовуються наступним:

Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення керувався Статутом у редакції прийнятій XVIII обласною конференцією 03.02.2005 року, яка була затверджена рішенням Бюро ЦК ТСОУ України (протокол « 11» від 02.08.2005 року).

За положеннями Статуту, чинного на час спірних правовідносин, Відповідач є громадським добровільним оборонно - патріотичним і спортивно-технічним об`єднанням громадян, вищим керівним органом якого була обласна конференція, яка в свою чергу, обирала Комітет організації та Ревізійну комісію.

При цьому, Комітет, для вирішення питань статутної діяльності, керівництва організаціями між пленумами, контролю і перевірки виконання прийнятих рішень обирав Бюро (п. 4.12. Статуту Відповідача).

Повноваження Бюро Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України визначені п. 4.17. Статуту.

Так, крім іншого, до повноважень Бюро, належало затвердження рішення керівних органів районних, міжрайонних і міських організацій про їх створення, ліквідацію або реорганізацію, створення, ліквідація або реорганізація шкіл (за погодженням з ЦК ТСО України), професійно - технічних та вищих навчальних закладів, навчальних, спортивних, спортивно-технічних, промислових, ремонтно-будівельних, комерційних, інших госпрозрахункових організацій.

З Аналізу положень пункту 4.17 Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України вбачається, що лише створення, ліквідація або реорганізація ШКІЛ потребує погодження з ЦК ТСО України, тоді як інші навчальні заклади та перелічені організації можуть бути створені, ліквідовані або реорганізовані за рішенням Бюро без будь-якого погодження.

Оскаржуване рішення стосується внесення змін до статуту та реорганізації Навчального закладу Вінницького обласного спортивно-технічного клубу "Автодрайв" Товариства сприяння обороні України.

Доводи позову зводяться до того, що на думку позивача положення Статуту Відповідача є відмінними від положень Статуту Позивача, п. 4.17 якого, визначає повноваження Бюро на реорганізацію професійно - технічних навчальних закладів лише за погодженням з керівництвом ТСО України, а відтак мали застосовуватись положення статуту позивача рішення про реорганізацію НЗ Вінницького обласного спортивно-технічного клубу "Автодрайв" ТСО України мало прийматися лише за погодженням з керівництвом ТСО України, третя особа1 вважає, дану думку позивача та відповідача хибною та такою, що спростовується положеннями Статуту самого клубу, в редакції на час спірних правовідносин.

Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно-технічний клуб "Автодрайв" Товариства сприяння обороні України не являється школою, оскільки є саме навчальним закладом, спортивно-технічною госпрозрахунковою організацією, а відтак, як слідує із положень п. 4.17 Статуту ТСО України та п. 4.17 Статуту Вінницької ОО ТСО України його реорганізація не повинна бути погоджена із ЦК ТСО України.

Крім того, у письмових поясненнях третя особа1 останній вважає, що позивачем при поданні позову визначено неналежний суб`єктний склад, а саме співвідповідачем у даній справі має бути і Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно-технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України.

З огляду на викладене третя особа вважає, що незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Підсумовуючи викладене, третя особа просить суд врахувати невірний суб`єктний склад учасників справи та предмет спору, зважаючи на необґрунтованість і недоведеність позовних вимог винести рішення яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

У додаткових поясненнях позивач спростовує твердження третьої особи1, щодо неналежного суб`єктного складу, зокрема зазначає, що в межах спірних правовідносин оскаржується індивідуальний акт органу управління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України а саме рішення Бюро обласного комітету

У відповідності до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи які діють відповідно до установчих документів та закону.

Таким чином, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача були порушені рішенням органу управління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (Бюро обласного комітету), відповідачем по справі має бути Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України.

У відповідності до Постанови Верховного Суду від 26.06.2019р. по справі №303/3567/16-ц, за теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

З огляду на наведене, у позивача відсутні підстави стверджувати, що права позивача, у зв`язку із прийняттям рішення Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 07.11.2014р. були порушені будь - ким іншим, крім Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, що визначена відповідачем у справі.

З урахуванням наведеного вище, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Крім вказаного позивач просить долучити до матеріалів справи копію Положення про порядок володіння, використання і розпорядження майном, що є у власності ТСО України в редакції від 28.04.2009р., на яке позивач посилається в позовній заяві, однак яке помилково було долучено до матеріалів позовної заяви в попередній редакції, що була змінена 28.04.2009р. і діяла станом на момент прийняття оскаржуваного рішення бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство сприяння обороні України (ТСО України) (Товариство) є всеукраїнським громадським добровільним оборонно-патріотичним і спортивно-технічним об`єднанням громадян. У своїй діяльності Товаприство керується Конституцією України, чинним законодавством України і цим Статутом (п.п. 1.1., 1.2. Статуту ТСО України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Статут ТСО України).

У відповідності до ст. 4.1. Статуту Товариства сприяння обороні України, Товариство будується за виробничо - територіальним принципом. Організаційну основу товариства складаються первинні організації. Вони об`єднуються по території в районні, міжрайонні, міські та об`єднані райміські організації, які входять до складу організації Автономної республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано - Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської обласних, Київської і Севастопольської міських організацій Товариства, які є для них вищестоящими і складають Товариство сприяння обороні України.

Районні, міжрайонні, міські, об`єднані райміські, обласні. Київська і Севастопольська міські організації і організація Автономної Республіки Крим: - у межах своєї території об`єднують всі первинні організації Товариства, проводять військово - патріотичну, оборонно - спортивну роботу, забезпечують виконання вимог Статуту Товариства, рішень, постанов вищестоящих органів (п. 4.12 Статуту ТСО України).

Відповідно до Статуту відповідача (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Вінницька обласна організація Товариства, як складова частина Товариства сприяння обороні України, є громадським, добровільним оборонно-патріотичним і спортивно-технічним об`єднанням громадян. Діяльність обласної організації Товариства поширюється на територію Вінницької області (п. 1.1. та п. 1.5. Статуту ВОО ТСО України).

Обласна організація Товариств будується за виробничо-територіальним принципом. Її організаційну основу складають первинні організації. Вони об`єднуються по території в районні, міжрайонні, міські та об`єднані райміські організації, які входять до складу обласної організації Товариства, яка є для них вищестоящою (п. 4.1. Статуту ВОО ТСО України).

Первинні організації для виконання статутних завдань можуть створювати спортивно-технічні клуби, курси, гуртки і секції, купувати техніку і майно, здійсіповати госпрозрахункову й іншу комерційну діяльність, яка не суперечить чинному законодавству і Статуту Товариства. Первинні організації в своїй діяльності керуються Статутом Товариства. Можуть бути юридичними особами після реєстрації їх в порядку, встановленому чинним законодавством. Первинні організації можуть також діяти на підставі власних статутів (положень), які не суперечать Статуту Товариства, приймаються загальними зборами і затверджуються бюро комітету району, міжрайонної і міської організації (п. 4.11. Статуту ВОО ТСО України).

Зміст вищезазначених доказів підтверджує те, що відповідач по справі (Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України) є юридичною особою, створеною Громадською організацією «Товариство сприяння обороні України».

У відповідності до статуту відповідача, до основних напрямків діяльності і завдань Відповідача відноситься освітня діяльність.

Відповідно до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння оборони України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Вінницький обласний спортивно-технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України - є навчальним закладом установленого атестаційного рівня (далі - навчальний заклад), заснований на приватній власності Товариства сприяння обороні України і забезпечує реалізацію потреб громадян України, а також іноземців та осіб без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, у оволодінні спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров 'я та базою оборонно-масової, навчальної і спортивної роботи (п. 1.1. Статуту третьої особи1).

Навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», Указами Президента, Постановами Кабінету Міністрів України, Положеннями про професійно-технічний навчальний заклад, а також Статутом Товариства сприяння обороні України Статутом Засновника, нормативно-правовими документами у галузі професійно-технічної освіти і нормативно-методичними документами ТСО України. Навчальний заклад створений за рішенням Бюро комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, (надалі - Засновник) на майні, що є приватною власністю Товариства сприяння обороні України (п. 1.3. та п 1.4. Статуту третьої особи1).

На підставі вказаного вище, відповідач був єдиним засновником Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України.

07.11.2014р. керівним органом відповідача - Бюро обласного комітету було прийнято рішення оформлене протоколом №08 «Про внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України» наступного змісту «Розглянувши клопотання та заслухавши директора Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» ГСО України ОСОБА_3, щодо необхідності внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» ТСО Украйні, а саме введення до складу засновників Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України фізичних осіб з метою переходу на спрощену систему оподаткування, яка дозволить працювати з меншими витратами коштів та спростить бухгалтерський облік. На даний час ОСТК «Автодрайв» знаходиться на загальній системі оподаткування, але не сплачує ПДВ, в зв`язку з тим, що ОСТК являється навчальним закладом. З початком функціонування ТИРУ та спортивного залу, підприємство автоматично стає платником податку на додану вартість, що призведе до значних витрат та не дасть можливості встановити конкурентоспроможні ціни на дані види послуг.

Обговоривши інформацію. Бюро обласного комітету Вінницької ОО ТСО України.

ПОСТАНОВЛЯЄ:

1. Для можливості переходу на спрощену систему оподаткування, дозволити внести зміни до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, а саме, дозволити залучити до складу засновників Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України фізичних осіб:

- Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України з часткою Статутного капіталу в розмірі 20%;

- фізичні особи з часткою Статутного капіталу в розмірі 80%.

2. Доручити директору ОСОБА_3 внести відповідні зміни до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, подати його на реєстрацію до державного реєстратора та надати право його підпису, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Голова Вінницької обласної організації

Товариства сприяння оборони України ОСОБА_1

Секретар О.І. Осіпчук»

14.11.2014р. відбулись Загальні збори трудового колективу Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, рішення якого носять рекомендативний характер, яким було розподілено 80% статутного капіталу між фізичними особами (ОСОБА_1 - 40%, ОСОБА_3 - 40%).

В результаті прийняття рішення Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, було: 1. Створено в Навчальному закладі Вінницькому обласному спортивно - технічному клубі «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України статутний капітал в розмірі 1000,00 грн. 2. Розподілено новостворений статутний капітал наступним чином: 20% - Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України 40% - ОСОБА_1 (член Товариства сприяння обороні України, голова (на момент прийняття рішення) Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України 40% - ОСОБА_2 (член Товариства сприяння обороні України, керівник Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України). 3. Затверджено нову редакцію Статуту Навчального закладу Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, яка відобразила вищевказані зміни.

З огляду на наведене, позивач стверджує, що Навчальний заклад Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, єдиним засновником, згідно Закону, якого могла бути та була Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України, що є відокремленим підрозділом позивача, шляхом внесення змін до статуту в порушення вимог закону та статутів позивача і відповідача, без дотримання процедури реорганізації, встановленої законом, за рішенням органу, що не мав належного обсягу цивільної правосуб`єктності, було перетворено у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб - членів ГО "ТСО України".

Наведене слугувало підставою для звернення Громадською організацією "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" із даним позовом до суду про визнання недійсними відповідного рішення.

З огляду на встановлені обставин справи, суд враховує таке.

Щодо суб`єктного складу в даній справі суд зазначає наступне.

В межах спірних правовідносин, позивач по справі діє як засновник відповідача у справі, який прийняв рішення із порушенням вимог законодавства, статутів та внутрішніх документів позивача, які є обов`язковими для відповідача. Враховуючи ту обставину, що прийняття рішення у справі може впливати на права та обов`язки Навчального закладу «Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України» та осіб, які протиправно заволоділи частками у його статутному капіталі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), останні залучені до участі у справі в якості третіх осіб. Разом із тим, вказані особи не приймали безпосередньо оскаржуваного рішення, тому не можуть відповідати за вимогами про визнання його недійсним.

Крім того, у відповідності до Постанови Верховного Суду від 26.06.2019р. по справі №303/3567/16-ц, за теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Таким чином, на думку суду, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача були порушені рішенням органу управління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, а саме Бюро обласного комітету, позивачем вірно обрано відповідача у даній справі.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" громадські об`єднання утворюються і діють на принципах відсутності майнового інтересу їх членів (учасників).

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи) (ч. 6 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання").

Як підтверджується матеріалами справи Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України була єдиним засновником Навчального закладу «Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння України, відтак була володільцем майнових прав такої юридичної особи.

Права засновників (учасників) юридичної особи є майновими правами та відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України є майном.

За приписами ч. 4 ст. 63 ГК України унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 112 ГК України підприємством об`єднання громадян, релігійної організації є унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян (громадської організації, політичної партії) або власності релігійної організації для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань.

Право власності об`єднань громадян реалізують їх вищі статутні органи управління в порядку, передбаченому законом та статутними документами.

Підприємство об`єднання громадян, релігійної організації діє на основі статуту і є юридичною особою, здійснюючи свою діяльність на праві оперативного управління або господарського відання відповідно до вимог цього Кодексу.

Так, пунктом 6.4. Статуту спортивно-технічного клубу визначено, що майно, що передано навчальному закладу Засновником, належить йому на засадах оперативного управління, є приватною власність ТСО України. Функції управління майном навчального закладу здійснює його Засновник і керівні органи Товариства на підставі діючого законодавства та нормативних документів ТСО України.

Враховуючи вказані приписи законодавства та Статуту спортивно-технічного клубу третя особа1, до прийняття оскаржуваного рішення та рішення Загальних зборів трудового колективу (яке носить рекомендаційний характер), здійснювала діяльність як унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян.

Наслідком прийняття оскаржуваного рішення став розподіл майна громадської організації (майнових прав засновника в юридичній особі) серед членів громадської організації, зокрема членів керівних органів, у вигляді часток у статутному капіталі.

Частиною першою ст. 104 ЦК України передбачено припинення юридичної особи результаті реорганізації, зокрема, шляхом перетворення.

За приписами ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Так, на підставі оскаржуваного рішення внесені зміни до статуту Навчального закладу «Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння України, при цьому внаслідок змін у статутному капіталі останнє набуло ознак корпоративного підприємства.

Згідно із ч. 5 ст. 63 ГК України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Твердження третьої особи1, що його організаційно-правова форма не змінилася внаслідок змін у статутному капіталі ґрунтується на формальному підході щодо незмінності найменування Навчального закладу. При цьому внаслідок розподілу часток статутного капіталу Навчального закладу «Вінницький обласний спортивно - технічний клуб «Автодрайв» Товариства сприяння України відбулося фактичне перетворення такого закладу у господарське товариство, при цьому зміна організаційно-правової форми відбулася у нетиповий спосіб.

Як вбачається з Статуту відповідача вищими керівними органами є: для районних, міжрайонних, міських об`єднань, обласної організації - їх відповідні конференції. Конференції районних, міжрайонних, міських об`єднань, обласної організації скликаються не рідше одного разу на п`ять років. Рішення про їх скликання, норми представництва і, порядок обрання делегатів приймаються відповідними комітетами. Для вирішення питань статутної діяльності, керівництва організаціями між пленумами, контролю і перевірки виконання прийнятих ними рішень комітети обирають бюро в складі голови організації ТСО, його заступників і членів Бюро. Бюро обласного комітету, зокрема, створює, ліквідує або реорганізує школи (за погодженням з ЦК ТСО України), професійно - технічні та вищі навчальні заклади, навчальні, спортивні, спортивно - технічні, промислові, ремонтно - будівельні, комерційні, інші госпрозрахункові організації у встановленому порядку за рахунок коштів товариства, подає клопотання в ЦК ТСО України про стоворення вищого навчального закладу.

Зазначений пункт Статуту обласної організації кореспондується з п. 4.17. Статуту ТСО України, відповідно до якого Бюро комітету організації Автономної Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського міського комітетів: - затверджує рішення керівних органів районних, міжрайонних і міських організацій про їх створення, ліквідацію або реорганізацію, створює, ліквідує або реорганізує професійно- технічні навчальні заклади (за погодженням з керівництвом ТСО України), навчально-методичні центри (кабінети), спортивні, спортивно-технічні промислові, ремонтно-будівельні, комерційні, інші госпрозрахункові організації у встановленому порядку за рахунок коштів Товариства, подає клопотання на Бюро ЦК ТСО України про створення, реорганізацію та ліквідацію вищого навчального закладу.

Тобто, проведена реорганізація третьої особи шляхом перетворення потребувала обов`язкового погодження з керівництвом ТСО України".

Як підтверджується матеріалами справ такого погодження з боку керівництва ТСО України не було, що свідчить про неправомірність прийнятого рішення Бюро обласного комітету Вінницької ОО ТСО України, оформленого протоколом №08 від 07.11.2014, Про внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України, а саме, дозволу залучення до складу засновників Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України фізичних осіб з розподілом на частки: - Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України з часткою Статутного капіталу в розмірі 20%; - фізичні особи з часткою Статутного капіталу в розмірі 80%.

Відтак, розподіл часток у статному капіталі юридичної особи, яка хоча і не створена ТСО України, однак заснована на його майні, єдиними учасником якої є залежна юридична особа, повинно здійснюватися зі згоди та відома ТСО України.

Зазначені оскаржувані рішення, в результаті прийняття яких члени Товариства сприяння обороні України стали власниками третьої особи1, суперечать ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання", позаяк члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання, що є окремою достатньою підставою для визнання їх протиправними. При цьому статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Матеріалами справи підтверджується, що реорганізація третьої особи1 шляхом перетворення відбулася за відсутності обов`язкового погодження керівних органів позивача, що суперечить статутним документам організацій ТСО України.

Більше того, статутними документами організацій ТСО України взагалі не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Оскаржуване рішення суперечить нормам чинного на час його прийняття законодавства України, а також статутним положенням ТСО України та підпорядкованих йому організацій щодо організаційно-правової форми створення та функціонування вказаних громадських формувань, оскільки за організаційно-правовими засадами їх формування які мають статус громадських організацій, правове регулювання діяльності яких визначено нормами Закону України "Про громадські об`єднання".

Так, ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" серед основоположних принципів утворення та діяльності громадських формувань закріплено принцип відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), який передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Як зазначено вище, статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки, оскільки це суперечить загальним організаційно-правовим засадам створення об`єднання громадян, так як створення юридичної особи із формуванням статутного капіталу, поділеного на частки між учасниками, не відповідає організаційно-правовій формі юридичної особи та суперечить положенням Закону України "Про громадські об`єднання".

Таким чином, позивачем доведено, що оспорюване рішення прийнято відповідачем з порушенням норми чинного законодавства в сфері регулювання створення та діяльності громадських організацій, статутних положень ТСОУ та підпорядкованих організацій, а як наслідок, - здійснено протиправне втручання у право власності на майно ТСО України, чим порушено його права та законні інтереси.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Також суд, бере до уваги той факт що відповідач визнав позовні вимоги.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку наявним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

При ухваленні рішення суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи третьої особи жодним чином не спростовують вищенаведених судом підстав для задоволення позову.

Що стосується розподілу понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги у повному обсязі, відзив подано до суду до початку розгляду справи по суті, тому 50 % понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а решта 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету на підставі відповідної заяви позивача.

Керуючись статтями 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України суд -

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 07.11.2014 р. оформлене протоколом №08 Бюро обласного комітету Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України "Про внесення змін до Статуту Вінницького обласного спортивно-технічного клубу "Автодрайв" Товариства сприяння оборони України", яким надано дозвіл на залучення до складу засновників Вінницького обласного спортивно-технічного клубу «Автодрайв» Товариства сприяння обороні України фізичних осіб:

- Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України з часткою Статутного капіталу в розмірі 20%;

- фізичні особи з часткою Статутного капіталу в розмірі 80%.

3. Стягнути з Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050; ) на користь Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057; ) 1240,50 грн. - 50% витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник рішення направити відповідачу і третім особам 2 та 3 рекомендованим листом, а також на відомі суду адреси електронної пошти позивача - , відповідача- , третьої особи1 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09 січня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

4,5 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 )