ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" грудня 2022 р. Cправа № 902/613/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пшегорської О.Я.,

представників:

позивача - Багрія І.О.,

відповідача - Давидюка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" (вул. Енергетиків, буд. 271, м. Канів, Черкаська область, 19001)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (вул. Енергетична, буд. 5, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 5814801,1 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" про стягнення 5814801,1 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/613/22 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 04.08.2022.

Під час підготовчого провадження, строк якого ухвалою від 23.09.2022 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України з власної ініціативи суду, учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 186-274, т. 1) та заперечення на відповідь на відзив (а.с. 34-54, т. 2); позивачем - відповідь на відзив відповідача (а.с. 3-15, т 2).

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2022, про що постановлено відповідну ухвалу від 26.10.2022 у протокольній формі.

Однак, 17.11.2022 судове засідання у справі № 902/613/22 не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії у Господарському суді Вінницької області, що підтверджується актом щодо знеструмлення електромережі суду №13/2022 від 17.11.2022.

Враховуючи такі обставини, ухвалою від 22.11.2022 судове засідання для розгляду справи №902/613/22 по суті призначено на 08.12.2022.

Однак і 08.12.2022 судове засідання у справі № 902/613/22 не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії у Господарському суді Вінницької області, що підтверджується актом щодо знеструмлення електромережі суду №27/2022 від 08.12.2022, внаслідок чого ухвалою від 12.12.2022 судове засідання для розгляду справи №902/613/22 по суті призначено на 21.12.2022.

Окремо слід зазначити, що ухвалою від 01.08.2022 представнику позивача забезпечено участь у судових засіданнях по справі №902/613/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

На визначений час у судове засідання 21.12.2022 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, представник відповідача прибув у судове засідання із запізненням.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача щодо позову заперечив, підтримуючи пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" відповідно до Договору про відступлення права вимоги №08122021/3 від 08.12.2021 стало новим кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" у правовідносинах, що виникли на підставі Договору про надання послуг №20190128/1 від 28.01.2019, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енджисі-Енерджі". При цьому позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг №20190128/1 від 28.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" 5814801,1 грн заборгованості, з яких: 4288785,96 грн - основного боргу; 1233318,45 грн - інфляційних втрат та 292696,69 грн - 3% річних.

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що додані до позовної заяви акти наданих послуг, на які посилається позивач, повністю не відповідають узгодженим між виконавцем та відповідачем заявкам-специфікаціям та звітам про надані послуги в частині визначення кількості (об`єму) послуг, розцінок на послуги та протирічать положенням додаткової угоди №1 до Договору, а тому є нікчемними (помилково оформленими) та не підлягають врахуванню в бухгалтерському та податковому обліку як первинні документи.

Відповідно складені за такими нікчемними первинними документами податкові накладні та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної є оформленими з порушеннями вимог чинного законодавства України, оскільки не відповідають реальним показникам кількості та вартості фактично проведених Сторонами господарських операцій.

Так, відповідач зазначає, що якщо податкова накладна складена з даними (кількість (об`єм) послуг, ціни, номенклатурні позиції тощо), що не відповідають первинним документам, така податкова накладна вважається складеною з порушенням норм ПКУ та не може бути підставою для віднесення покупцем суми ПДВ, зазначеної у ній, до складу податкового кредиту.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" акцентує увагу, що відповідно до положень п. п. 192.1 ПКУ розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Виконавець повністю порушив (прострочив) законодавчо визначені строки реєстрації розрахунків коригування до помилкових ПН, чим грубо порушив власні господарські зобов`язання, передбачені п. 2.4 Договору, та своєю бездіяльністю завдав значних матеріальних збитків відповідачу, що полягають у безповоротно втраченому праві на включення сум ПДВ з помилкових ПН до складу податкового кредиту відповідача.

Окрім того, відповідач підсумовує, що обставини щодо порушення виконавцем обов`язку з належної реєстрації помилкових ПН зумовлюють правомірність утримання відповідачем суми ПДВ у розмірі 4 288 785,96 грн. Тому право вимоги ТОВ "Енджисі-Енерджі" до ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" на суму утримання виникне виключно з моменту настання конкретних юридичних подій - належної реєстрації розрахунків коригування до помилкових ПН в ЄРПН і лише після цього може бути предметом передачі його третім особам.

Тобто у даному випадку зобов`язання відповідача містить відкладальну умову з виконання податкових зобов`язань, яка нерозривно пов`язана з особою відповідача як платника податків та не може бути виконаною позивачем або будь-якою третьою особою.

У відповіді на відзив на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс", зокрема, зазначає таке.

Відповідач у відзиві стверджує, що до Договору про надання послуг №20190322/2 від 25.03.2019 між відповідачем та Виконавцем була укладена Додаткова угода № 1, якою сторони дійшли згоди внести зміни та викласти Додаток № 1 Договору - "Специфікація послуг" в новій редакції. При цьому оригінали відповідних документів у ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" відсутні.

Відповідач стверджує, що у зв`язку з математичними помилками, які були допущені при первинних обрахунках, сторони виправили ціни на послуги.

Однак, надані відповідачем разом із відзивом документи (копії заявок-специфікацій, звітів про надані послуги, актів прийому-передачі наданих послуг) жодним чином не спростовують, а лише підтверджують факти надання виконавцем відповідних послуг відповідачу, їх вартість саме в тому розмірі, на якому позивачем обґрунтовано розрахунок суми позовних вимог. При цьому ціна за одиницю виміру обсягу наданої послуги не є в даному випадку юридично значущою обставиною, враховуючи, що в матеріалах справи містяться акти приймання передачі наданих послуг №№ ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019; ВР-20190128/1-003 від 20.02.2019; ВР-20190128/1-002 від 14.02.2019; ВР-20190128/1-001 від 05.02.2019, які були підписані Сторонами вже після 28.01.2019 року та були погоджені відповідачем, що ним самим визнається у відзиві.

Більше того, загальна вартість наданих послуг, їх обсяг та факт надання визнається відповідачем, та повторно визнавався шляхом підписання Акту звіряння від 31.12.2020.

Таким чином, доводи відповідача у відзиві не враховують наявні в матеріалах справи докази, а саме: акти приймання передачі наданих послуг №№ ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019; ВР-20190128/1-003 від 20.02.2019; ВР-20190128/1-002 від 14.02.2019; ВР-20190128/1-001 від 05.02.2019 та Акт звіряння від 31.12.2020 та Акт звіряння від 31.12.2020.

Також позивач вказує, що відповідачем не доведено завдання йому збитків внаслідок неможливості формування податкового кредиту.

Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" наголошує, що пункт пункт 2.7. Договору передбачає як умову виникнення зобов`язань з виплати "Суми утримання" саме факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН, про жодні розрахунки коригування у пункті 2.7. не йдеться.

Тобто з аналізу змісту даного пункту Договору випливає, що жодних інших обов`язків, окрім реєстрації податкової накладної в ЄРПН на виконавця даним пунктом не покладено.

Також позивач звертає увагу, що сума ПДВ за актом № ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 складає 2 090 580,30 грн, тому незрозуміло на якій підставі було утримано 4 288 785, 96 грн.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач наголошує, що акти наданих послуг, на які посилається позивач, не відповідають істотним умовам, узгодженим сторонами в Додатковій угоді №1 від 28.01.2019 до Договору (в частині нових цін); Заявках-специфікаціях (в частині нових цін та обсягів послуг) та не підтверджується підписаними директором та скріпленими печаткою Виконавця Звітами щодо обсягів наданих послуг (в частині обсягів послуг).

Окрім того, відповідач ще раз акцентує увагу, що втрачений податковий кредит є збитками відповідача, а право грошової вимоги ТОВ "Енджисі-Енерджі" до ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" на сплату суми утримання виникне виключно після настання відкладальної обставини - належної реєстрації розрахунків коригування до Помилкових ПН в ЄРПН, і лише після цього перестане бути нерозривно пов`язаним з особою кредитора та стане можливим для передачі його третім особам, в т.ч. позивачу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

28.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енджисі-Енерджі" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (Замовник, відповідач) укладено Договір про надання послуг №20190128/1, відповідно до п.1.1. якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги, а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити вартість послуг Виконавця в розмірі і в порядку, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2.4. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику податкову накладну в електронній формі (розрахунок коригування до податкової накладної) у термін і порядку встановлених законодавством, чинним на момент виникнення податкових зобов`язань.

За змістом п. 2.5. Договору Сторони погодили, що у разі порушення Виконавцем зобов`язань передбачених п. 2.4 цього Договору, що спричинить ризик нарахування або нарахування іншій Стороні штрафу податковими органами згідно Податкового кодексу України за невиконання іншою Стороною своїх зобов`язань як платника податку, винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні штраф в наступному розмірі від суми ПДВ, яка зазначена в розрахунках коригувань:

- 10 відсотків у разі порушення терміну від 1 до 5 календарних днів;

- 20 відсотків у разі порушення терміну від 6 до 25 календарних днів;

- 30 відсотків у разі порушення терміну від 26 до 55 календарних днів;

- 40 відсотків у разі порушення терміну від 56 до 175 календарних днів;

- 50 відсотків у разі порушення терміну протягом 175 календарних днів і більше.

Замовник має право не здійснювати оплату Виконавцю за вже надані послуги у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ, до подання Виконавцем на користь Замовника податкової накладної з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої Виконавцем особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Замовник сплачує суму, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів з моменту виконання Виконавцем відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України. Зазначений пункт застосовується незалежно від умов оплати, передбачених будь-якими Додатками до цього Договору і має перевагу перед будь-якими іншими умовами Додатків чи Специфікацій, які визначають умови оплати Послуг (п. 2.7. Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 28 лютого 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна із Сторін письмово не заявить про намір розірвання цього Договору не пізніше ніж за 20 календарних днів до моменту закінчення строку його дії, то Договір вважається автоматично пролонгованим на наступний період часу на аналогічних умовах (п. 9.2. Договору).

Відповідно до Специфікації послуг від 28.01.2019 (Додаток №1 до Договору) сторони погодили найменування та вартість за одиницю виміру таких послуг.

На виконання умов Договору в лютому 2019 року сторони підписали ряд Актів приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 40 069 436,26 грн, а саме:

- ВР-20190128/1-001 від 05.02.2019 на суму 6 854 762,9 грн (в т.ч. ПДВ 1 142 460,48 грн);

- ВР-20190128/1-002 від 14.02.2019 на суму 10 183 099,54 грн (в т.ч. ПДВ 1 697 183,26 грн);

- ВР-20190128/1-003 від 20.02.2019 на суму 10 488 092 грн (в т.ч. ПДВ 1 748 015,33 грн);

- ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 на суму 12 543 481,82 грн (в т.ч. ПДВ 2 090 580,3 грн).

За період з 13.02.2019 по 28.02.2019 відповідачем сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Енджисі-Енерджі" суму основного боргу (в т.ч. ПДВ) за вищевказаними Актами, за винятком Акту ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019, за яким оплату проведено в сумі 8 254 695,86 грн, що на 4 288 785,95 грн є меншим від суми такого Акту, та підтверджується банківськими виписками (а.с. 34-92 т. 1).

Як вказує позивач, на підставі вищевказаних актів приймання-передачі наданих послуг та на виконання пункту 2.7 договору ТОВ "Енджисі-Енерджі" було виконано зобов`язання щодо реєстрації в Єдиному реєстрі відповідних податкових накладних, передбачених Податковим кодексом України, а саме підготовлено та зареєстровано наступні податкові накладні: ПН № 1 від 05.02.2019, ПН № 2 від 14.02.2019, ПН № 3 від 20.02.2019, ПН № 4 від 26.02.2019.

Однак реєстрація таких податкових накладних була зупинена органами Державної податкової служби України, внаслідок чого ТОВ "Енджисі-Енерджі" звернулося із відповідним позовом до суду.

За наслідками розгляду Черкаським окружним адміністративним судом справи № 580/2132/19 позовні вимоги ТОВ "Енджисі-Енерджі" було задоволено та зобов`язано ДПС України зареєструвати вищезазначені податкові накладні днем їх фактичного подання.

Фактична реєстрація податкових накладних за рішенням суду відбулася 24.12.2020, що підтверджується даними електронного кабінету платника податків ТОВ ТОВ "Енджисі-Енерджі" (а.с. 31-32 т. 1) та такий факт відповідачем не заперечується.

Як стверджує позивач, оскільки Виконавцем були виконані зобов`язання з реєстрації податкових накладних в ЄРПН, строк оплати послуг за Актом ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 для Замовника в частині ПДВ настав, та така оплата повинна була бути здійснена на протязі 5 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН, чого ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" зроблено не було.

Тобто згідно пункту 2.7. Договору ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" повинен був сплатити суму ПДВ за актом ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019, яка складає 2 090 580,30 грн протягом 5 банківських днів після реєстрації ПН №4 від 26.02.19 в ЄРПН, тобто до 31.12.2020 року.

Також, відповідач зобов`язаний був сплатити суму 2 198 205,66 грн (4 288 785,96 грн - 2 090 580,30 грн = 2 198 205,66 грн), яка становить вартість наданих послуг згідно акта ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 і яку відповідач не мав права утримувати в порядку виконання пункту 2.7 Договору. Вказану суму ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" зобов`язано було перерахувати на рахунок Виконавця до 01.03.2019, як передбачено п. 4 Специфікації послуг до Договору, тобто протягом 3-х банківських днів, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Однак такої оплати відповідачем не проведено, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Поряд з цим ТОВ "Енджисі-Енерджі" та ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" обопільно підписано акт звіряння, відповідно до якого зафіксовано наявність боргу відповідача за Договором перед ТОВ "Енджисі-Енерджі" станом на 31.12.2020 в сумі 4 288 785,96 грн.

За Договором відступлення права вимоги №08122021/3 від 08.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Енджисі-Енерджі" відступлено право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" за договором про надання послуг №20190322/2 від 25.03.2019 новому кредиторові - Товариству з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" (позивач).

У зв`язку з відступленням права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" звернулося із позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" 5814801,1 грн заборгованості, з яких: 4288785,96 грн - основного боргу (2 198 205,66 грн - вартості наданих за Договором послуг та 2 090 580,30 грн грошового зобов`язання зі сплати ПДВ за зареєстрованою податковою накладною), а також 1233318,45 грн - інфляційних втрат та 292696,69 грн - 3% річних внаслідок прострочення виконання відповідного зобов`язання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Спірна заборгованість виникла за Договором про надання послуг №20190128/1 від 28.01.2019.

За змістом приписів глави 63 Цивільного кодексу України істотними умовами договору про надання послуг є предмет, ціна та строк дії.

Враховуючи дотримання форми та змісту щодо визначення істотних умов договору відсутні підстави вважати неукладеним Договір про надання послуг №20190128/1 від 28.01.2019.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Так, пунктом 2.7. Договору сторони погодили, що Замовник має право не здійснювати оплату Виконавцю за вже надані послуги у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ, до подання Виконавцем на користь Замовника податкової накладної з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої Виконавцем особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Замовник сплачує суму, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів з моменту виконання Виконавцем відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України. Зазначений пункт застосовується незалежно від умов оплати, передбачених будь-якими Додатками до цього Договору і має перевагу перед будь-якими іншими умовами Додатків чи Специфікацій, які визначають умови оплати Послуг.

Іншими словами, у разі подання Виконавцем на користь Замовника податкової накладної з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої Виконавцем особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних виникає обов`язок Замовника сплатити суму, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів з моменту виконання Виконавцем відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України.

Факт реєстрації в ЄРПН 24.12.2020 податкової накладної №4 від 26.02.2019 підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Суд наголошує, що принцип свободи договору належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, та є одним із принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав. Водночас в межах свободи договору дозволено все те, що не суперечить Закону. Тому включення до вартості наданих послуг обов`язку сплати податкового кредиту з ПДВ є обопільно погодженою сторонами умовою.

За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

В даному випадку має місце не податковий кредит для Замовника, а фактичне включення Виконавцем до вартості наданих послуг суми ПДВ.

Отже, за фактом реєстрації податкової накладної №4 від 26.02.2019 у відповідача виникло грошове зобов`язання перед ТОВ "Енджисі-Енерджі" в силу п. 2.7. Договору на суму ПДВ, що становить 2 090 580,30 грн.

Поряд з цим несплаченим залишається основний борг, що складає вартість наданих послуг за Договором на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 в сумі 2 198 205,66 грн.

Суд акцентує увагу, що відповідач, підписавши акт звіряння, відповідно до якого зафіксовано наявність у нього боргу за Договором перед ТОВ "Енджисі-Енерджі" станом на 31.12.2020 в сумі 4 288 785,96 грн, що охоплює суму ПДВ за Актом приймання-передачі наданих послуг ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 та непогашену вартість наданих послуг за таким Атом, визнав наявність основного боргу, що є предметом спору.

Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Враховуючи дотримання вищезазначених законодавчих приписів, відповідно до Договору про відступлення права вимоги №08122021/3 від 08.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" стало новим кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" у правовідносинах, що виникли на підставі Договору про надання послуг №20190128/1 від 28.01.2019.

Окремо слід відмітити, що суд не погоджується з твердженнями відповідача про неможливість відступлення права вимоги новому кредитору та нікчемність відповідного договору, позаяк зобов`язання є нерозривно пов`язаним з особою первинного кредитора. Так, в силу приписів ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Аналізуючи правову природу правовідносин, що виникли між відповідачем і попереднім кредитором, судом встановлено наявність між ними правовідносин з надання послуг, у межах яких у відповідача як боржника виникло грошове зобов`язання з оплати даних послуг. Тобто відступлення права вимоги відбулося у грошовому зобов`язанні, що виникло із договору про надання послуг. Водночас судом не встановлено, а відповідачем не доведено як вказане зобов`язання нерозривно пов`язане із особою первинного кредитора.

Дійсно, якщо вести мову про податкову звітність та подання декларацій з ПДВ можна погодитися, що в силу податкового законодавства обов`язок звітування нерозривно пов`язаний з особою, яка звітує. Проте за договором відступлення права вимоги не передавалося зобов`язання, яке є пов`язане з податковою звітністю та реєстрацією податкових накладних. Натомість передавалося грошове зобов`язання, що виникло з договору надання послуги.

Таким чином, суд не вбачає будь-яких правових обмежень, які б не допускали заміну кредитора у зобов`язанні в силу вимог ст. 515 ЦК України, оскільки відсутні ознаки, які б вказували на нерозривну пов`язаність зобов`язання з особою попереднього кредитора.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" про невідповідність актів наданих послуг, на які посилається позивач, узгодженим між Виконавцем та відповідачем заявкам-специфікаціям, що потребувало коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, оцінюються судом критично, позаяк умови п. 2.7 Договору для стягнення суми, що дорівнює податковому кредиту, вказують лише на достатність дотримання умови з реєстрації податкової накладної.

Предметом розгляду в цій справі не виступає реальність та товарність здійснення господарських операцій між відповідачем та його контрагентом.

Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Наявність у матеріалах справи різних специфікацій та актів до Договору, які на противагу позивачу подано відповідачем, факту реєстрації відповідних податкових накладних не спростовують.

Більше того, вартісні показники проведених господарських операцій та відповідні розміри ПДВ як в первинній документації, поданій позивачем, так і в первинній документації, наданій відповідачем, збігаються. При цьому різні варіанти актів та специфікацій підписані сторонам договору надання послуг в один і той саме день.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано на підставі поданих доказів більшу вірогідність існування обставин, що відповідали б його процесуальній позиції.

Решта доводів відповідача зводяться до аргументів про позбавлення його права на включення сум ПДВ з Помилкових ПН до складу податкового кредиту відповідача, внаслідок порушення ТОВ "Енджисі-Енерджі" строків відповідного коригування, що також не належить до предмету спору у даній справі.

Поряд з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" не позбавлено права та можливості доводити відповідні матеріальні втрати у судовому порядку в межах іншого провадження за його позовом, в тому числі шляхом доведення наявності складу цивільного правопорушення для стягнення збитків чи шляхом обґрунтування підстав для стягнення штрафу згідно п. 2.5. Договору.

Однак визначальним є той факт, що на момент укладення Договору №08122021/3 про відступлення права вимоги від 08.12.2021, за яким хоча й фігурує підтвердження боргу відповідачем шляхом підписання Акту звіряння взаємних розрахунків на 31.12.2020 на суму 4 288 785,96 грн (що охоплює суму ПДВ за Актом приймання-передачі наданих послуг ВР-20190128/1-004 від 26.02.2019 та непогашену вартість наданих послуг за таким Актом), поряд з цим борг на суму 2 090 580,30 грн (сума ПДВ) уступлено до процедури реєстрації відповідної податкової накладної (на підставі судового акту) за наслідками господарської операції.

Тобто уступка права вимоги в цій частині на суму 2 090 580,30 грн відбулася до моменту виникнення зобов`язання відповідача зі сплати цієї суми в силу приписів п. 2.7. Договору, що свідчить про безпідставність права вимоги позивача до відповідача у цій частині.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 090 580,30 грн основного боргу.

Окрім основного боргу позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1233318,45 грн - інфляційних втрат та 292696,69 грн - 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 090 580,30 грн основного боргу (суми ПДВ), відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на вказану суму, внаслідок чого суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" 528 619,48 грн - інфляційних втрат та 94 677,51 грн - 3% річних.

Перевіркою правильності за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних (за період прострочення з 05.07.2019 по 05.07.2022 на суму основного боргу 2 090 580,3 грн, яку визнано судом обґрунтованою) встановлено, що нарахування позивача перебувають в межах розрахунку суду.

Тому заявлені до стягнення складові заборгованості: 704 698,97 грн - інфляційних втрат та 198 019,18 грн - 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує із умов укладеного між сторонами договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Суд також через призму сукупності та більшої вірогідності доказів, вважає що доводи відповідача щодо відсутності коригування показників у податкових накладних не впливають на суть вирішення спору.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням мотивів щодо безпідставного стягнення 2 090 580,3 грн основного боргу, а також інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на таку суму.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 46 513,86 грн, в решті такі витрати в сумі 40 708,16 грн залишаються за позивачем.

Окрім того, з урахуванням заявлення представником позивача до закінчення судових дебатів про надання доказів понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі, суд дійшов висновку про встановлення 5-ти денного строку для подання таких доказів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення, з призначенням судового засідання відповідно до ч. 2 ст. 221 ГПК України.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (вул. Енергетична, буд. 5, м. Вінниця, 21022; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" (вул. Енергетиків, буд. 271, м. Канів, Черкаська область, 19001; ) 2 198 205,66 грн - основного боргу; 704 698,97 грн - інфляційних втрат; 198 019,18 грн - 3% річних та 46 513,86 грн - витрат на сплату судового збору.

3. В решті позову щодо стягнення 2 090 580,3 грн - основного боргу, 528 619,48 грн - інфляційних втрат та 94 677,51 грн - 3% річних відмовити, у зв`язку з чим витрати на сплату судового збору в сумі 40 708,16 грн залишити за позивачем.

4. Відповідно до ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу призначити судове засідання на 17.01.2023 о 14:00 год. в приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, зал № 8 (4-й поверх).

5. Для подання суду доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу встановити позивачу строк - п`ять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення. Зобов`язати позивача у цей же строк надіслати належним чином завірені копії вказаних доказів відповідачу.

6. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача Багрія І.О. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представника відповідача Давидюка І.А. - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повне рішення складено 02 січня 2022 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Енергетиків, буд. 271, м. Канів, Черкаська область, 19001;

3 - відповідачу - вул. Енергетична, буд. 5, м. Вінниця, 21022.