ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2022 Справа №905/712/22

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.

при секретарі судового засідання Павлюкові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру 45; фактична адреса 49000, м. Дніпро, вул. Електрична, 32) в інтересах держави в особі

позивача 1 Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області (84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Паркова, 3-А, )

позивача 2 Східного офісу Державної аудиторської служби (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп.2, )

до відповідача фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 73 065,42 гривень, -

у засіданні брали участь:

прокурор: Комісар О.О. (в залі суду)

від позивачів: не з`явились

від відповідача: Мінаєв Д.Д. (адвокат, поза межами приміщення суду)

В С Т А Н О В И В

Заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі позивача1 Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області та позивача2 Східного офісу Державної аудиторської служби до фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 та стягнення 73065,42 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на те, що додаткова угода №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 укладена з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки збільшено ціну товару та зменшено його кількість без підтвердження коливання ціни на товар з моменту укладання договору та не дотримано строк для застосування можливості укладання додаткової угоди щодо зміни ціни товару. Крім того, враховуючи той факт, що поставки продуктів харчування за договорами до закладів освіти після 23.02.2022 не здійснювалися, а договір закупівлі №71 та спірна додаткова угода №1 до нього укладені 14.03.2022, то за твердженням прокурора продавцем не здійснювалася поставка товару за вказаним договором, а отже в Управління освіти Соледарської міської ради не було законних підстав для перерахування грошових коштів відповідачу в сумі 73 065,42 гривень на виконання вказаної угоди.

Ухвалою суду від 12.09.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/712/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.10.2022.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось за клопотанням відповідача, учасникам справи продовжувався строк для подання суду заяв по суті спору, а також доказів, які мають значення для вирішення спору по суті.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.11.2022 продовжувався строк підготовчого провадження на 30 днів до 11.12.2022.

На електронну адресу суду 01.12.2022 надійшов відзив на позовну. Відповідач заперечив право прокурора на звернення до суду у даній справі. Надав видаткові накладні на підтвердження здійснення поставки товарів. Також зазначив, що надати докази, на підставі яких укладено додаткову угоду №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 неможливо у зв`язку з їх залишенням у м.Соледар Донецької області (зона проведення активних бойових дій). До відзиву долучено лист Головного управління статистики у Донецькій області №01-03/1379-22 від 30.11.2022 з доданою до нього статистичною інформацією щодо середніх споживчих цін за період листопад 2021 - березень 2022 року.

Через підсистему «Електронний суд» 12.12.2022 надійшли письмові пояснення від Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області. У поясненнях зазначено, що надати докази, на підставі яких укладено додаткову угоду №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 неможливо у зв`язку з їх залишенням в приміщенні Управління у м.Соледар Донецької області (зона проведення активних бойових дій). Також, надано лист Головного управління статистики у Донецькій області №01-03/1379-22 від 30.11.2022 з доданою до нього статистичною інформацією щодо середніх споживчих цін за період листопад 2021 - лютий 2022 року.

Враховуючи, що судом здійснено усі можливі та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про доцільність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27.12.2022.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість її розгляду по суті заявлених вимог за наявними у ній матеріали в даному судовому засіданні, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

03.03.2022 Управлінням освіти Соледарської міської ради (замовник) на веб-порталі «Рrоzоrrо» за ID: UA-2022-03-03-000477-с опубліковано оголошення про проведення закупівлі шляхом переговорної процедури та форму річного плану закупівель на 2022 рік, якою передбачено закупівлю риби, рибного філе та іншого м`яса риби мороженого (морожена риба (хек)) (ДК 021:2015), а саме мороженої риби (хек) 6000 кг.

Розмір бюджетного призначення за кошторисом 476 640,00 гривень.

Процедура закупівлі - переговорна.

Джерело фінансування - місцевий бюджет.

Умови оплати - післяоплата.

Проведення переговорної процедури обґрунтовано тим, що двічі відмінено процедуру відкритих торгів (UA-2021-12-10-005529-Ь, UA-2022-0106-003799-с), отже наявні підстави для проведення переговорної процедури відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон), за приписами якої переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі: якщо було двічі відмінено процедуру відкритих торгів, у тому числі частково (за лотом), через відсутність достатньої кількості тендерних пропозицій, визначеної цим Законом. При цьому предмет закупівлі, його технічні та якісні характеристики, а також вимоги до учасника процедури закупівлі не повинні відрізнятися від вимог, що були визначені замовником у тендерній документації.

За результатами проведених переговорів з учасником процедури закупівлі уповноваженою особою замовника прийнято рішення, оформлене протоколом від 02.03.2022 № 02/03-03, про намір укласти договір про закупівлю з фізичною особою - підприємцем Бандрівською А.Ю. (далі ФОП Бандрівська А.Ю.).

14.03.2022 між Управлінням освіти Соледарської міської ради та ФОП Бандрівською А.Ю. укладено договір № 71, відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов`язується протягом І півріччя 2022 року поставити Замовнику товари, зазначені в специфікації, а Покупець - прийняти і сплатити такі товари.

Найменування товару: «Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожене» (морожена риба (хек))- код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - « 15220000-6», згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (п.1.2. договору).

Згідно з п.1.3.-1.4. договору кількість товарів та ціни надаються в специфікації до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п.3.1. сума Договору становить 476 640, 00 гривень без ПДВ.

Сума цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п.3.2. договору).

Умови Договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання Договору про закупівлю до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків визначених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та умовами даного Договору, зокрема:

зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару;

виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг) (п.3.4. договору).

Пунктом 4.1. договору визначено порядок оплати: за умови наявності коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Продавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання Товарів, якщо інше не узгоджено Сторонами, згідно рахунку- фактури та накладної в межах бюджетних асигнувань на 2022 рік. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється на протязі 10-ти банківських днів з дати отримання Покупця бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій рахунок.

Згідно з п.10.1. договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання.

До договору доданий додаток №1 «Специфікація на закупівлю товару» код ДК 021:2015-15220000-6 «Морожена риба (хек)», кількістю 6 000 кг, ціна за одиницю 79,44 гривень, всього 476 640 гривень.

14.03.2022 між Управлінням освіти Соледарської міської ради та ФОП Бандрівською А.Ю. укладено Додаткову угоду №1 до договору №71 від 14.03.2022, відповідно до п. 1 якої Сторони досягли взаємної згоди, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», внести зміни та викласти у новій редакції п.3.1 ІІІ Розділу Ціна Договору: «Ціна Договору становить 476 636,06 гривень без ПДВ» у зв`язку із збільшенням ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Внести зміни та викласти у новій редакції Додаток 1 до Договору №71 від 14.03.2022 року (додається).

Відповідно до додатку до договору №1 «Специфікація на закупівлю товару» код ДК 021:2015-15220000-6 «Морожена риба (хек)», кількістю 5 454,750 кг, ціна за одиницю 87,38 гривень, всього 476 636,06 гривень.

З доданої до позову роздруківки з вебпорталу Spending (офіційного державного вебпорталу з відкритими даними про використання розпорядниками та одержувачами публічних коштів державного та місцевих бюджетів) слідує перерахування Управлінням освіти Соледарської міської ради на користь ФОП Бандрівської А.Ю. 73 065,41 гривень.

Так за розрахунковими документами №733 від 16.03.2022 сплачено 29 289,34 гривень, №734 від 16.03.2022 сплачено 29 289,34 гривень, №735 від 16.03.2022 сплачено 7 234,37 гривень, №736 від 16.03.2022 сплачено 7 234,36 гривень.

Згідно наданого Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області листа №040503-17/1398-2022 від 06.07.2022, інформацію Бахмутської окружної прокуратури щодо виявлених порушень Закону України «Про публічні закупівлі» ним прийнято до уваги та буде враховано при прийнятті рішення про початок моніторингу процедури закупівлі у серпні-вересні 2022 року. Планами роботи на III квартал 2022 року не передбачено проведення заходів державного фінансового контролю в Управлінні освіти Соледарської міської ради.

Крім того, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області у листі також повідомило Бахмутську окружну прокуратуру про те, що не має права на оскарження спірних договорів у судовому порядку, оскільки реалізація заходів державного фінансового контролю здійснюється відповідно до законів та порядків залежно від виду заходу державного фінансового контролю, що проводиться.

У зв`язку з не проведенням у Замовника заходів державного контролю стосовно спірних закупівель, відсутні правові підстави для звернення Управління до суду.

У листі №01-28/254 від 13.07.2022 Управлінням освіти Соледарської міської ради адресованому заступнику керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області повідомлено про те, що позов до суду не подавався - продукти були поставлені до закладів освіти та оплачені по факту. У цьому ж листі зазначено, що заклади працювали до 24 лютого 20222 року, поставки здійснювались до 23 лютого 2022 року. Надати відповідні документи щодо приймання продукції та її оплати не має можливості.

У повідомленні про становлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави №50-1225вих-22 від 11.08.2022 та №50-1226вих-22 від 11.08.2022, адресованому Управлінню освіти Соледарської міської ради Донецької області та Східному офісу Державної аудиторської служби України відповідно, заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області зазначив, що укладання Додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 було безпідставним. Вказане свідчить про порушення сторонами вимог ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» при здійсненні закупівель за державні кошти, що завдає шкоду економічним інтересам держави у вигляді незаконних витрат бюджетних коштів.

Компетентним суб`єктом владних повноважень щодо захисту зазначених інтересів держави є Східний офіс Держаудитслужи.

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, таким органом є Державна аудиторська служба України. На неї покладається здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів, дотриманням законодавства про закупівлі.

Такий контроль здійснюється зокрема у формі моніторингу публічних закупівель, який унормовано ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі».

За ч.1 вказаної статті моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його дії.

За результатом моніторингу Державна аудиторська служба України може зобов`язати учасника усунути порушення законодавства у сфері публічних закупівель (п 5 ч.7 ст.8 Закону) та притягнути до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель (ч.11 ст.8 Закону).

На території Донецької області компетентним суб`єктом Державної аудиторської служби України виступає її Східний офіс, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України №266 від 06.04.2016 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби», наказом Держаної аудиторської служби України №23 від 02.06.2016 «Про затвердження Положення про Східний офіс Держаудитслужби».

Нездійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом полягає у тому, що у межах строку поставки продуктів харчування до 30.06.2022 та у найближчий час заходи державного фінансового контролю не буде проведено, а відповідно не є можливим застосувати заходи щодо захисту інтересів держави цим органом.

Права органу державного фінансового контролю задля реалізації ним функцій та завдань на шляху захисту інтересів держави, передбачено ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

У межах наданих законом прав орган державного фінансового контролю не має повноважень щодо оскарження у судовому порядку результатів проведених процедур закупівель, визнання недійсними рішень тендерного комітету та договорів про закупівлю.

Таким чином, компетентний орган державної влади з об`єктивних причин позбавлений можливості захистити інтереси держави в суді.

Оскільки строк дії спірного договору до 31.12.2022, інтереси держави вимагають негайного захисту.

Враховуючи викладене, на підставі абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено про намір здійснення прокурором з вказаних підстав представництва в суді інтересів держави в особі Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області та Східного офісу Державної аудиторської служби України, шляхом пред`явлення до господарського суду Донецької області позову про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору та стягнення з ФОП Бандрівської А.Ю. коштів у сумі 73 065,42 гривень.

В подальшому відповідачем подано докази того, що на виконання умов договору було поставлено товар на загальну суму 73 065,41 гривень, згідно видаткових накладних:

№88 від 14.03.2022 на суму 58 578,68 гривень;

№90 від 14.03.2022 на суму 14 485,73 гривень.

Ціна за одиницю у накладних вказана в розмірі 87,38 гривень (тобто за ціною визначеною Додатковою угодою №1 від 14.03.2022).

На підтвердження наявності підстав для внесення змін до договору надано лист Головного управління статистики у Донецькій області №01-03/1379-22 від 30.11.2022 з доданою до нього статистичною інформацією щодо середніх споживчих цін за період листопад 2021 - лютий 2022 року.

Також, відповідачем подано видаткові накладні за лютий 2022 року на підтвердження здійснення поставки товару за договором.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Щодо підстав звернення прокурора до суду.

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.131-1 Конституції України, ст.53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області та Східного офісу Державної аудиторської служби України як органів, які уповноважені здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснюють захист інтересів держави представницькими засобами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст.167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц та від 27.02.2019 у справі №761/3884/18.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч.3 ст.23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч.4 ст.23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу. Аналіз положень ст.53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Означену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурором додані до позовної заяви відповідні звернення, про які вже зазначалось.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором дотримано встановлений ст.23 Закону України «Про прокуратуру» порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, з повідомленням про виявлені порушення вимог законодавства при використанні бюджетних коштів в сфері здійснення публічних закупівель та надання розумного строку для відреагування на стверджуване порушення інтересів держави.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання на те, що прокурор не обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора. При цьому судом відзначається, що у даному випадку позовна заява прокурором обгрунтовано подається в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області, що є стороною договору та одержувачем бюджетних коштів. При поданні даного позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в даному випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в даній справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великого числа громадян.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Щодо визнання недійсною додаткової угоди.

За змістом ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз.1 ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст.203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі №916/1171/18, від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18, від 30.08.2018 року у справі №904/8978/17, від 04.03.2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10.09.2019 року у справі №9017/317/19, від 09.07.2019 року у справі № 903/849/17.

Разом з тим, судом відзначається, що у ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як зазначалось вище, 14.03.2022 між Управлінням освіти Соледарської міської ради та ФОП Бандрівською А.Ю. укладено, скріплено підписами та печатками обох сторін договір №71, на закупівлю 6 000 кг мороженої риби (хек) за ціною 79,44 гривень на загальну суму 476 640,00 гривень.

До вказаного договору 14.03.2022 укладено додаткову угоду №1 відповідно до якої збільшено ціну за одиницю товару, та зменшено його кількість, а саме мороженої риби (хек) 5 454,750 кг за ціною 87,38 гривень, сума за договором склала 476 636,06 гривень.

Різниця в ціна за 1 одиницю товару склала 7,94 гривень в сторону збільшення, або 9,995%.

Основний договір у даній справі, додаткова угода до якого є предметом розгляду, укладений через застосування переговорної процедури відповідно до п.1 ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі»

З огляду на викладене на правовідносини за вказаним договором розповсюджуються приписи Закону України «Про публічні закупівлі», який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Судом встановлено, що станом на момент підписання договору про закупівлю сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч.3 ст.180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

У протоколі №02/03-03 від 02.03.2022 «Щодо прийняття рішення уповноваженою особою» зазначено, що ФОП Бандрівська А.Ю. запропонувала поставляти товари відповідно до предмету закупівлі «Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожене» (морожена риба (хек))- код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - « 15220000-6» на І півріччя 2022 року - до 30.06.2022 року на загальну суму 476 640, 00 гривень без ПДВ.

Під час переговорів сторони досягли домовленостей стосовно обсягу закупівлі та її очікуваної вартості - до 30.06.2022 року: морожена риба (хек) кількістю 6 000 кг за ціною 79,44 гривень на загальну суму 476 640,00 гривень.

Отже, уклавши договір на умовах визначених в ньому, відповідач добровільно взяв на себе зобов`язання щодо поставки товару: морожена риба (хек) кількістю 6 000 кг за ціною 79,44 гривень на загальну суму 476 640,00 гривень.

Додаткову угоду №1 до договору №71 про закупівлю товару укладено в той же день, що й сам договір.

Отже, укладення договору за однією ціною та її одночасне підвищення у спосіб укладення оскаржуваної додаткової угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції ФОП Бандрівською А.Ю. з метою перемоги.

Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідачем не надано доказів на підтвердження коливання цін через неможливість доступу до приміщення здійснення діяльності (зона проведення активних бойових дій), при цьому останнім навіть не назначено в чому саме полягали ці докази (листи, довідки, висновки тощо та яким органом видані). Також, не вказано підстави неможливості повторно отримати такі докази.

Натомість, надано лист Головного управління статистики у Донецькій області №01-03/1379-22 від 30.11.2022 з доданою до нього статистичною інформацією щодо середніх споживчих цін за період листопад 2021 - лютий 2022 року.

Оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, як і не визначено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, то, виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.

Водночас, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження; документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Наказом Держкомстату №519 від 14.11.2006 затверджено Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін.

Так згідно розділу I. Загальні положення. Індекс споживчих цін (ІСЦ) характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

ІСЦ є найважливішим показником, який характеризує рівень інфляції і використовується для вирішення багатьох питань державної політики, аналізу і прогнозу цінових процесів в економіці, перегляду розмірів грошових доходів населення, рішення правових спорів, перерахунку показників системи національних рахунків у постійні ціни.

Статистичне спостереження за змінами споживчих цін і тарифів проводиться на вибірковій основі. Побудова ІСЦ складається з таких основних етапів:

- формування споживчого набору товарів (послуг) - представників;

- відбір територій;

- відбір базових підприємств;

- визначення порядку збору інформації про ціни і тарифи;

- формування вагової структури;

- розрахунок середніх цін (тарифів) та індивідуальних індексів цін (тарифів) на товари (послуги);

- розрахунок індексу споживчих цін.

Розрахунок ІСЦ проводиться на основі даних щодо змін цін (тарифів), одержаних шляхом щомісячної реєстрації цін (тарифів) на споживчому ринку, та даних про структуру фактичних споживчих грошових витрат домогосподарств - основного джерела інформації для формування вагової структури.

Відповідно до Розділу VI. Порядок збору інформації про ціни (тарифи), збір інформації щодо споживчих цін (тарифів) проводиться щомісячно фахівцями територіальних органів державної статистики шляхом відвідування базових підприємств і реєстрації цін (тарифів) на товари (послуги), які входять у споживчий набір.

Реєстрації підлягає фактична ціна конкретного товару (послуги), що реалізується на споживчому ринку з урахуванням податків, які сплачує населення (ПДВ, акциз та інші непрямі податки).

Реєстрація цін (тарифів) проводиться щомісячно:

- в обласних центрах, містах Києві, Сімферополі, Севастополі - з 1 по 25 число;

- в райцентрах та інших містах - з 1 по 20 число.

За окремими товарами, перелік яких наведений у Додатку 3, реєстрація цін проводиться протягом повного місяця.

До переліку наведеного у Додатку 3 включено заморожену рибу. Отже, показник середньої споживчої ціни на дану продукцію не може бути визначений до закінчення поточного місяця, а тому на момент укладення спірної Додаткової угоди сторони договору не могли бути обізнані про такі дані.

Між тим, у вказаному вище листі Головного управління статистики у Донецькій області заначено, що у зв`язку з активними бойовими діями на території Донецької області державне статистичне спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги), починаючи з березня 2022 року, не проводиться.

Крім того, такі дані мають Застереження: наведені середні ціни є первинною базою для розрахунків індексів споживчих цін і, відповідно до мети спостереження, не призначені для інших цілей, зокрема, для оцінки тендерних пропозицій та визначення переможців під час проведення торгів згідно з процедурами, встановленими Законом України «Про публічні закупівлі».

Отже, судом встановлено, що відповідачем документально не підтверджено коливання ціни на товар (заморожена риба, хек); водночас при зверненні до покупця з пропозицією підвищити ціну, він не обґрунтував, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, визначеній у договорі в той же день, не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, оскільки на момент укладення додаткової угоди №1 від 14.03.2022, як випливає зі змісту вищенаведених доказів, не було документально підтверджено коливання ціни на товар, що зумовило би необхідність та правомірність укладення додаткової угоди до основного договору від 14.03.2022, з огляду на що сторони спірного договору внесли зміни до договору №71 від 14.03.2022 шляхом укладення оспорюваної додаткової угоди безпідставно.

Судом звернуто увагу ще й на той факт, що Середні споживчі ціни визначаються з урахуванням ПДВ, акцизу та інших непрямих податків. За статистичною інформацією щодо середніх споживчих цін на рибу морожену за лютий 2022 року становить 86,37 гривень. Ціна без ПДВ склала б 69,10 гривень

В той же час, ціна в договорі та оспорюваній додатковій угоді визначена без ПДВ.

Так, у договорі №71 від 14.03.2022 ціна за одиницю визначена в розмірі 79,44 гривень. Тобто вище рівня сеердньої ціни

До вказаного договору 14.03.2022 укладено додаткову угоду №1 відповідно до якої збільшено ціну за одиницю товару, та зменшено його кількість, а саме мороженої риби (хек) 5 454,750 кг за ціною 87,38 гривень, сума за договором склала 476 636,06 гривень.

Суд констатує, що оспорювана додаткова угода №1 від 14.03.2022, укладена всупереч приписам закону (зокрема, всупереч вимогам Закону України «Про публічні закупівлі»), відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення коштів.

У справі, що розглядається, недійсність додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже такі відносини між ними врегульовані договором №71 від 14.03.2022, тобто зобов`язання є договірними.

Дійсність договору №71 від 14.03.2022 не оспорювалась.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи те, додаткова угода №1 від 14.03.2022 підлягає визнанню недійсною, то вартість за одиницю поставленого товару має визначатись положеннями первісної його редакції.

Сума, що фактично сплачена за поставлений товар згідно розрахункових документів становить 73 065,41 гривень.

Сума належна до сплати за поставлений товар за умовами Договору становить 66 426,14 гривень з розрахунку: 836,18 кг х 79,44 грн.

де 836,18 кг - фактично поставлений обсяг товару згідно видаткових накладних №88 та №90 від 14.03.2022;

79,44 грн. - вартість за одиницю поставленого товару згідно первісних умов договору.

Сума сплачена за поставлений товар за цінами передбаченими Додатковою угодою № 1 до Договору - сума належна до сплати за ціною передбаченою Договором = сума надмірно сплачених коштів.

Таким чином, переплата за поставлений товар за недійсною додатковою угодою №1 від 14.03.2022 становить 73 065,41 - 66 426,14 = 6 639,27 гривень.

Отже, на підставі Додаткової угоди до Договору №1 від 14.03.2022 надміру та безпідставно сплачено бюджетних коштів на суму 6 639,27 гривень.

За наведених обставин, господарський суд доходить висновку, що вимоги заступника прокурора в частині з стягнення з фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни на користь Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області надмірно сплачених коштів в сумі 6 639,27 гривень є обґрунтованими і також підлягають задоволенню в цій частині.

При цьому, задоволення позовних вимог в цій частині не може бути розцінене як вихід за межі позовних вимог, адже за змістом позову вказано про наявність підстав для стягнення різниці між сумою сплаченою за поставлений товар за цінами передбаченими Додатковою угодою № 1 до Договору та сумою належною до сплати за ціною передбаченою Договором. Проте заявлені до стягнення кошти у загально сплаченому розмірі 73 065,41 гривень обумовлена неподанням позивачами доказів фактичного виконання договору.

Подані відповідачем видаткові накладні, що нібито підтверджують поставку товару у лютому 2022 року за договором №71 від 14.03.2022 судом не приймаються з наступних підстав.

Згідно з п.10.1. договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання (14.03.2022) та діє до 31.12.2022, а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання.

Тобто умовами договору не погодження розповсюдження його дії на правовідносини між сторонами, що склались до його укладання.

Подані видаткові накладні взагалі не мають посилань на підстави здійснення таких поставок. Крім того, частина з них взагалі підписана лише з боку подавця.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати згідно зі ст. 129 ГПК України підлягають покладенню на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області та Східного офісу Державної аудиторської служби до фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору №71 від 14.03.2022 та стягнення 73065,42 гривень - задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 14.03.2022 до договору №71 про закупівлю товару від 14.03.2022, укладену між Управлінням освіти Соледарської міської ради Донецької області та фізичною особою-підприємцем Бандрівською Антоніною Юріївною.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області (84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Паркова, 3-А, ) 6 639,27 гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бандрівської Антоніни Юріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Університетська, будинок №6; ) судовий збір в розмірі 2 706,44 гривень.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 66 426,15 гривень - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 27.12.2022 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.01.2023.

Бахмутська окружна прокуратура Донецької області (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру 45; фактична адреса 49000, м. Дніпро, вул. Електрична, 32) в інтересах держави в особі

Позивач1: Управління освіти Соледарської міської ради Донецької області (84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Паркова, 3-А, )

Позивач2: Східний офіс Державної аудиторської служби (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп.2, )

Відповідач: Фізична особа-підприємець Бандрівська Антоніна Юріївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя С.М. Фурсова