ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" грудня 2022 р. Справа № 911/2790/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» (ідентифікаційний код 30622532) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Першути Віти Михайлівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 8 116, 04 грн, що виникла внаслідок порушення умов Договору поставки №3181-КЕ/21 від 23.04.2021

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу з вимогою до Фізичної особи-підприємця Першути Віти Михайлівни про стягнення заборгованості за договором поставки №3181-КЕ/21 від 23.04.2021 (далі договір) в розмірі 8 116, 04 грн, з яких: 6 008, 59 грн основного боргу, 1 055, 21 грн пені, 90, 87 грн 3% річних та 961, 37 грн 16% штрафу.

Дослідивши матеріали наведеної вище заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у його видачі, зважаючи на таке.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 509, ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства, слідує, що штраф та пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією. Вимоги про сплату штрафу та пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Отже, вимоги в частині стягнення штрафу та пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Отже, заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» вимога про видачу судового наказу в частині стягнення з боржника 1 055, 21 грн пені та 961, 37 грн 16% штрафу не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Беручи до уваги зазначене вище, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Першути Віти Михайлівни 1 055, 21 грн пені та 961, 37 грн 16% штрафу, з підстав п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Першути Віти Михайлівни 1 055, 21 грн пені та 961, 37 грн 16% штрафу, з підстав п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 30.12.2022, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема