ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. м.Київ Справа№ 910/11119/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 13.12.2022

від позивача: Токарев Г.Я. (представник);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 18.01.2022 (повний текст складено та підписано 25.01.2022)

у справі № 910/11119/21 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення збитків у розмірі 271 141,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулась Державна екологічна інспекція Столичного округу з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.10.2021 (вх. № 01-37/75626/21 від 18.10.2021) просить суд стягнути збитки у розмірі 271 141,04 грн., а саме перерахувавши 70% вказаної суми - 189 798, 73 грн. на розподільчий рахунок УК Дніпровському районі/дніпровський район/ Банк отримувач Казначейство України, код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» та перерахувавши 30 % - 81 342, 31 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, Код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода) у період з 01.01.2019 по 27.05.2019, чим заподіяв збитки державі у розмірі 271141,04грн. (З сам=5х62 403х0,869=271 141,04грн.).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21 позов Державної екологічної інспекції Столичного округу - задоволено повністю: стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДР 40075815, вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДР 41149437, вул. Льва Толстого, буд. 61, м. Київ, 03035) збитки у розмірі 271141 (двісті сімдесят одну тисячу сто сорок одну) грн. 04 коп., шляхом перерахування 70% вказаної суми - 189 798 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 73 коп. на розподільчий рахунок УК Дніпровському районі/дніпровський район/ Банк отримувач Казначейство України, код класифікації доходів бюджету - 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності" та перерахувавши 30 % - 81 342 (вісімдесят одну тисячу триста сорок дві) грн. 31 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, Код класифікації доходів бюджету - 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності".

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДР 40075815, вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДР 41149437, вул. Льва Толстого, буд. 61, м. Київ, 03035) на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу (пров. Новопечерський, 3 корп. 2 м. Київ, 01042 код ЄДР 42163667) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 067 (чотири тисячі шістдесят сім) грн. 12 коп., шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок IBAN UA0082309 в УДКСУ в Печерському районі м. Києва, МФО 820172, СДРПОУ 42163667.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано тим що з наданих позивачем доказів, підтверджується факт порушення відповідачем ст. ст. 44, 49 Водного Кодексу України щодо перевищення добових лімітів забору води, що в свою чергу стало підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за завдану ним шкоду, що складає за перевіреним розрахунком 271 141,04 грн. На час розгляду справи, збитки відповідачем не відшкодовано, протилежного матеріали справи не містять, а отже 271 141,04 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленим рішенням, відповідач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (11.02.2022 згідно відмітки поштового трекера на конверті) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- вимогами чинного законодавства передбачено: дозвіл на спеціальне водокористування і дозвіл на спеціальне користування надрами, і дозвіл на спеціальне водокористування у АТ «Укрзалізниця» був наявний, його копія знаходиться в матеріалах справи (№ УКР-775 Кіє з терміном дії від 16.02.2017 по 16.02.2020, ліміт забору води з трьох артезіанських свердловин не більше 1844,12 куб.м. на добу), як його наявність так і відсутність факту перевищення ліміту встановленого цим дозволом не заперечується навіть позивачем;

- видача дозволу на спеціальне користування надрами регулюється Кодексом України про надра та Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим Кабінетом Міністрів України № 615 від 30.05.2011 (на який в оскаржуваному рішенні взагалі не має жодного посилання) за умов якщо землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько- побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб" (ст.23 Кодексу та підпункт 5 п.8 Порядку). В інших випадках суб`єктам господарювання, що мають у власності або у користуванні земельні ділянки та видобувають і використовують підземні води отримання спеціального дозволу на користування надрами - не потрібно;

- в обґрунтування рішення покладені довідки та листи не уповноважених осіб ВСП «Київське територіальне управління» (які зазначили сумарний видобуток води по Дарницькій дільниці) і при цьому не надано жодної оцінки залученому до матеріалів справи звітному балансу використання підземних вод за формою № 7-гр, затвердженої наказом Державної геологічної служби Мінприроди України від 26.12.2007 № 142 за погодженням з Держкомстатом від 02.01.2008;

- як за звітом форми № 7-гр так і за журналом обліку водоспоживання ВП «Київське територіальне управління» ст. Дарниця вбачається що з кожної зі свердловин у перевіряємий період не видобувалось води більше 300 куб.м. на добу;

- судом першої інстанції також не врахована правова позиція Верховного Суду України у справі № 910/21840/17;

- системний аналіз положень Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 дозволяє дійти висновку стосовно необхідності розрахунку розміру збитків, завданих державі внаслідок перевищення об`ємів дозволеного видобутку підземних вод, виключно з урахуванням об`ємів такого перевищення, а не загального об`єму видобутку підземних вод. Натомість, не довівши факту перевищення Товариством наданого дозволом від 16.02.2017 № УКР-775-Кіє об`єму видобутку підземних вод, відповідач під час розрахунку нібито завданих державі збитків застосував не встановлений нібито понаднормовий об`єм видобутих підземних вод, а їх загальний об`єм, тобто дозволений до видобутку дозвільною документацією, що не передбачено Методикою;

- суд першої інстанції не навів правові підстави погодження з розрахунком позивача.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

28.07.2022 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст.ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що:

- позивачем - Державною екологічною інспекцією Столичного округу - було пред`явлено позовні вимоги щодо відшкодування збитків за самовільне використання водних ресурсів, при відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода)), які вимоги і були предметом розгляду в даній справі судом першої інстанції;

- належних та допустимих доказів, що забір води відповідачем здійснювався для власних господарсько-побутових потреб, у матеріали справи не надано;

- за визначенням пункту 1.5.4 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ питних і технічних підземних вод, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 04.02.2000 № 23: Водозабір це споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта. Водозабір підземних вод може складатися з одної або групи компактно розміщених водозабірних споруд (свердловин, колодязів, каптажів). В даному випадку на Дарницькій дільниці водопостачання Виробничий підрозділ Відповідача АТ «Українська залізниця» експлуатував саме групу компактно розміщених свердловин. Отже, в дозволі зазначається кожна водозабірна споруда, а не кожен водозабір, з огляду на що наявні у відповідача на балансі артезіанські свердловини є водозабірними спорудами, які входять до складу єдиного водозабору, у зв`язку з чим у разі видобування води понад 300 куб.м. на добу з цього водозабору обов`язковим є отримання дозволу на користування надрами (підземна вода);

- відповідач станом на час виникнення спірних відносин, не мав дозволу на спеціальне користування надрами, та водозабір за спірний період здійснювався з перевищенням встановленого ліміту 300 кв.м. добу; відповідно до журналу первинного обліку кількості вод, у період з 01.01.2019 по 27.05.2019 фактично забрано/використано з артезіанської свердловини № 3026 (2) - 53 562 куб.м. води, що перевищує встановлений добовий ліміт, і відповідний розрахунок збитків здійснено вірно з урахуванням вказаних показників.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 витребувано у Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/11119/21 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21.

22.02.2022 від скаржника (Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця") надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.. 09.1-13/4321/22) до якої долучено платіжне доручення №4521669 від 10.02.2022 в сумі 6 100, 68 грн. за оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21 в повному обсязі.

28.04.2022 матеріали справи № 910/11119/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усуненння обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 11.04.2022 по 13.05.2022 включно, перебував у відпустці, а суддя з колегії суддів: Тищенко О.В. перебувала у відпустці з 14.03.2022 по 12.04.2022, з 18.04.2022 по 29.04.2022, з 02.05.2022 по 27.05.2022 включно і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснюється після виходу суддів з відпусток.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/11119/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2022, встановлено процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань, розгляд справи призначено на 28.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 розгляд справи відкладено до 22.09.2022.

У зв`язку з оголошенням сигналу «повітряної тривоги» в місті Києві, судове засідання по справі № 910/11119/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 - не відбулось, з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів, працівників апарату суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 розгляд справи призначено на 27.10.2022.

27.10.2022 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням з 26.10.2022 по 10.11.2022 включно у відпустці судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів, а вирішення питання стосовно призначення справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 розгляд справи призначено на 08.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 розгляд справи призначено на 13.12.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 13.12.2022 з`явився представник позивача (Державної екологічної інспекції Столичного округу).

Представники відповідача (Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця") у судове засідання 13.12.2022 не з`явились, відповідач про розгляд справи повідомлявся засобами електронного зв`язку, які наявні в матеріалах справи, оскільки у Північному апеляційному господарському суді тимчасово припинено фінансування поштової кореспонденції.

Ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслані учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Представник позивача в судовому засіданні 13.12.2022 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників відповідача - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників відповідача у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 15.05.2019 Державною екологічною інспекцією України видано наказ № 145 про проведення позапланового заходу перевірки відповідача та утворено комісію для здійснення перевірки щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

15.05.2019 Державною екологічною інспекцією України видано направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства АТ «Українська залізниця» його регіональними філіями та відокремленими підрозділами.

За результатами перевірки посадовими особами інспекції складено акт перевірки № 279 від 24.05.2019, в якому зафіксовано виявлені перевіркою порушення.

Спору щодо процедури проведення позапланового заходу сторони не мають.

За матеріалами перевірки, відповідно до дозволу на спеціальне водокористування № Укр-775-Кіс, встановлено ліміт забору на використання вод, а саме 545,07 тис.куб.м. на рік.

Перевіркою виявлено, та зафіксовано в акті перевірки, що відповідачем у період з 01.01.2019 по 10.05.2019 здійснювалося видобування підземних вод зі свердловини № 3026 (2) з перевищенням 300 кубічних метрів на добу без спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода), що є порушенням ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра; державна реєстрація права власності, користування (оренди) відсутня; автоматизована система обліку щодо видобутих підземних вод не впроваджена; зона санітарної охорони свердловини № 3026 (2) утримується в неналежному стані; зона санітарної охорони свердловини № 2528 (25) не визначена та не огороджена; також перевіркою встановлено, що виробничий підрозділ здійснював забір підземної води без дозволу на спеціальне водокористування у період з 21.04.2013 по 15.02.2017; інформація щодо тампонажу третьої свердловини не надана.

Також, будь - яких заперечень до акту перевірки № 279 - відповідачем не складалось та не направлялось, жодних зауважень до вказаного акту також не висловлювалось у встановленому законом порядку.

Відповідно до журналу обліку водоспоживання, який впроваджено у 2019 році, у період з 01.01.2019 по 10.05.2019 відповідачем фактично забрано 53 562 куб.м. води.

27.05.2019 Державною екологічною інспекцією Столичного округу на адресу відповідача направлено запит № 2/3/07-33/2626 щодо надання інформації про кількість забраних підземних вод за період з 21.04.2013 по 15.02.2017 та з 01.01.2019 по 27.05.2019 з наданням підтверджуючи документів.

30.05.2019 позивачем було винесено Припис, яким приписано відповідача усунути порушення, які встановлені в акті перевірки від 24.05.2019, а саме:

здійснити реєстрацію прав власності, користування (оренди) на земельну ділянку;

отримати спеціальний дозвіл на користування надрами;

впровадити автоматизовану систему обліку щодо видобутих підземних вод;

визначити та огородити зону санітарної охорони свердловини № 2528 (2);

здійснювати забір підземних вод лише за наявності дозволу на спеціальне водокористування;

надати інформацію щодо тампонажу третьої свердловини;

утримувати зони санітарної охорони свердловини № 3026 (2) в належному стані.

Відповідно до листа відповідача № 7/1625 від 18.06.2019, останній повідомив позивача що інформацію про забір вод, за перший запитуваний період надати не можливо. За період з 01.01.2019 по 27.05.2019 по Дарницькій дільниці водопостачання видобуток води склав 62 403 кв.м. води.

Відповідно до листа відповідача, який міститься в матеріалах справи за реквізитами вих.. № 7/3768 від 26.12.2019, в додаток на виконання припису позивача, відповідач повідомив щодо поетапного здійснення усунення визначених в приписі порушень. Крім того, у вказаному листі відповідачем визнано його обов`язок щодо оформлення та отримання спеціального дозволу на користування надрами по ст. Дарниця, у зв`язку з чим, повідомлено позивача щодо укладення ВСП Київське територіальне управління договору з ДП «Українська геологічна компанія» № УЗ/ЦБМЕС/19439-ю від 19.08.2019 на суму 29 315,22 грн. щодо підготовки геологічних матеріалів для отримання спеціального дозволу. Також, повідомлено, що після отримання гідрогеологічних матеріалів та проекту ЗСО буде подаватися пакет документів для отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 79/2019 від 31.07.2019 із розрахунком та з пропозицією добровільної сплати збитків у розмірі 271 141,04 грн.

Учасниками справи не заперечувалось, що вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається зі статті 44 Водного кодексу України, водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб (стаття 48 Водного кодексу України).

Відповідно до статті 44 Водного кодексу України, спеціальне використання здійснюється на підставі дозволу.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 19 Кодексу України про надра.

Надра у користування для видобування підземних вод надаються на підставі спеціальних дозволів (стаття 21 Кодексу України про надра.).

Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Позивач зазначає, що відповідач не дотримується умов дозволу та правил спеціального водокористування, а саме підприємством здійснюється забір води без отримання спеціального дозволу на спеціальне водокористування з перевищенням добового ліміту, чим завдано збитки.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько - побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кв.м. на добу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що в акті перевірки № 279 від 24.05.2019 зафіксовано, що відповідачем у період з 01.01.2019 по 10.05.2019 здійснювалося видобування підземних вод зі свердловини № 3026 (2) з перевищенням 300 кубічних метрів на добу без спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода), що є порушенням ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, про що 30.05.2022 винесено відповідний Припис.

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України оскарження припису - відповідачем не надано, та матеріали справи не містять, отже, припис є чинним, внаслідок чого є таким, що встановлює для відповідача визначені у ньому обов`язки належні до виконання (усунення порушень).

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено, та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, що забір води відповідачем здійснювався для власних господарсько-побутових потреб.

Доводи скаржника про те, що наявні на його балансі артезіанські свердловини є окремими водозаборами, та водозабір по кожній не перевищує 300 куб.м. з огляду на що не є обов`язком оформлення дозволу, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Так, згідно форми Дозволу на спеціальне водокористування затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 23.06.2017 № 234 у абзаці третьому Дозволу на спеціальне водокористування у розділі «Фактичне місце здійснення діяльності водокористування», зазначається відношення кожної водозабірної і водоскидної споруди до населеного пункту та водного об`єкта, річки/басейну річки вищого порядку, району річкового басейну.

Отже, в дозволі зазначається кожна водозабірна споруда, а не кожен водозабір, з огляду на що наявні у відповідача на балансі артезіанські свердловини є водозабірними спорудами, які входять до складу єдиного водозабору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у разі видобування води понад 300 куб.м. на добу з цього водозабору обов`язковим є отримання дозволу на користування надрами (підземна вода).

Також, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими посилання позивача на те, що за визначенням пункту 1.5.4 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ питних і технічних підземних вод, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 04.02.2000 № 23: Водозабір це споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта. Водозабір підземних вод може складатися з одної або групи компактно розміщених водозабірних споруд (свердловин, колодязів, каптажів).

При цьому, у даній справі позивачем наголошувалось про те, що на Дарницькій дільниці водопостачання Виробничий підрозділ відповідача - АТ «Українська залізниця» експлуатував саме групу компактно розміщених свердловин, а в дозволі зазначається кожна водозабірна споруда, а не кожен водозабір, з огляду на що наявні у відповідача на балансі артезіанські свердловини - є водозабірними спорудами, які входять до складу єдиного водозабору, у зв`язку з чим у разі видобування води понад 300 куб.м. на добу з цього водозабору обов`язковим є отримання дозволу на користування надрами (підземна вода).

Як встановлено судом апеляційної інстанції вище, наявними у справі доказами підтверджено, що відповідачем здійснено забір води у період 01.01.2019 по 27.05.2019 без спеціального дозволу на користування надрами по ст. Дарниця, що зокрема підтверджується довідкою ВСП «Київське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця».

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначає Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 (п. 1.2 Методики).

Відповідно до п. 1.7. Методики, самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Так, згідно з п.п. 9.1.,9.2. Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), здійснюється за формулою: 3 сам = 5 х W х Тар (грн.), де W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб. м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб. м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб. м). Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Так, відповідачем до матеріалів справи надано довідку за підписом т.в.о. Начальника «Київське територіальне управління» Філії БМЕС AT «Українська залізниця» від 18.06.2019 № 7/1625, згідно відомостей якої, за період з 01.01.2019 до 25.05.2019 по Дарницькій дільниці водопостачання видобуток води складав 62 403 куб. м.

В свою чергу, скаржник в апеляційній скарзі посилався на те, що в обґрунтування рішення першої інстанції покладені довідки та листи не уповноважених осіб ВСП «Київське територіальне управління» (які зазначили сумарний видобуток води по Дарницькій дільниці) і при цьому не надано жодної оцінки залученому до матеріалів справи звітному балансу використання підземних вод за формою № 7-гр, затвердженої наказом Державної геологічної служби Мінприроди України від 26.12.2007 № 142 за погодженням з Держкомстатом від 02.01.2008.

Суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи скаржника як підставу для скасування оскаржуваного рішення, оскільки надані позивачем документи в обгрунтування позовних вимог є належними та допустимими в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, зокрема №7/1625 від 18.06.2019, № 7/3768 від 26.12.2019, отримані від ВСП «Київське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», і відповідачем не подано жодних більш вірогідних доказів в спростування наведених належних доказів, а поданий звіт обставин використання надр без спеціального дозволу - не спростовує.

Стосовно наявного у матеріалах справи Дозволу № УКР-775-Кіє на спеціальне водокористування, виданого ПАТ «Українська залізниця» Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища 16.02.2017, з терміном дії з 16.02.2017 по 16.02.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаним Дозволом встановлено ліміт забору та використання вод, а саме 545,07 тис. куб на рік. Облік водопостачання здійснюється водолічильниками. Журнал обліку водопостачання впроваджено у 2019 році. Відповідно до запису журналу у період з 01.01.2019 по 10.05.2019 забрано 53 562 куб.м.

Як вбачається з акту перевірки та довідки від 18.06.2019 № 7/1625, наданої т.в.о. Начальника «Київське територіальне управління» Філії БМЕС АТ «Українська залізниця» Герасимюк В.Л., за період з 01.01.2019 до 25.05.2019 по Дарницькій дільниці, водопостачання видобуток води складав 62 403 куб. м.

У зв`язку з тим, що під час перевірки встановлено, що Виробничий підрозділ «Київського територіального управління» Філії «Центру Будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», у 2019 році забирає зі свердловини №3026 (2) більше 300 куб. м на добу без спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані: здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до ст. 46, 47, 48, 49 Водного кодексу України, водокористування може бути двох видів: загальне та спеціальне. Загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв х» з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Не належать до спеціального водокористування: пропуск води через гідровузли ( крім гідроенергетичних); скид води з водних об`єктів відповідно до встановлених їй них режимів роботи для підтримання екологічних витрат у річці та з метою запобігання виникненню гідродинамічних аварій; інші роботи, які виконуються без запору води та скидання зворотних вод. Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300м3 на добу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими твердженнями позивача про те, що видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на час виникнення спірних відносин, був відсутній дозвіл на спеціальне користування надрами, та водозабір за спірний період здійснювався з перевищенням встановленого ліміту 300 куб.м. добу.

Відповідно до журналу первинного обліку кількості вод, у період з 01.01.2019 по 27.05.2019 фактично збирано/використано з артезіанської свердловини № 3026 (2) - 53 562 куб.м. води, що перевищує встановлений добовий ліміт.

Судом апеляційної інстанції перевірено наданий позивачем розрахунок збитків за вказаний період, та встановлено його правильність та арифметичну вірність, що склав 271 141,04 грн.

При цьому, доводи скаржника про невірність вказаного розрахунку, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, згідно з п.п. 9.1.,9.2. Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), здійснюється за формулою:

3 сам = 5 х W х Тар (грн.), де:

W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб. м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб. м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб. м).

Ставка збору за спеціальне використання підземних вод встановлена пунктом 255.5.2 статті 255 Податкового кодексу України і складає 86,90 грн./100м3 (0869 грн./м3) для м. Києва.

Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Так, розмір збитків в сумі 271 141,04 грн. вираховано за вищенаведеною формулою, а саме: 5х х 62403 (об`єм води що використано без спеціального дозволу на користування надрами) х 0,869 (тариф для м.Києва) = 271 141,04 грн.

З урахуванням наведеного, оцінивши усі наявні в матеріалах справи усі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, внаслідок допущених порушень ст. 19, 21, 23 Кодексу України, ст.ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України, що є підставою для застосування обумовленої законом відповідальності у вигляді відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, за розрахунком, згідно .п. 9.1.,9.2. Методики, що складає загалом 271 141,04 грн.

Стосовно доводу скаржника про те, що судом першої інстанції не врахована правова позиція Верховного Суду у справі № 910/21840/17, суд апеляційної інстанції встановив, що у вказаній справі обставини справи є відмінними від даної справи, і справу судом касаційної інстанції було скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким задоволено позовні вимоги Державної екологічної інспекції Столичного округу до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» збитки у розмірі 271 141,04 грн., а саме перерахувавши 70% вказаної суми - 189 798, 73 грн. на розподільчий рахунок УК Дніпровському районі/дніпровський район/ Банк отримувач Казначейство України, код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» та перерахувавши 30 % - 81 342, 31 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, Код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/11119/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" .

4. Матеріали справи № 910/11119/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 27.01.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко