ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"19" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/744/22
Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.
за участю секретаря судового засідання: Риданової Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Войціховський А.В., адвокат, ордер серії АС №1044392 від 12.09.22р. (в режимі відеоконференції)
від відповідача: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ТОВ " Виробнича компанія "Діоніс" від 07.12.22р. (вх. № г/с 01-44/1462/22) про відшкодування судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс"
до Державного підприємства "Олевське лісове господарство"
про стягнення 411 120,06 грн.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.12.22р., серед іншого, призначено судове засідання для розгляду питання щодо стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу на 19.12.2022 о 11:00 год.

12.12.22р. представником позивача ТОВ "Виробнича компанія "Діоніс" адвокатом Антоном Вайціховським подано заяву про відшкодування судових витрат від 07.12.22р. (вх. г/с №01-44/1462/22 від 12.12.22р.) (надалі за текстом - Заява про стягнення судових витрат від 12.12.22р.).

Заява про стягнення судових витрат від 12.12.22р. подана з дотриманням вимог ст. 170 ГПК України та ч. 8 ст. 129 ГПК України.

У Заяві про стягнення судових витрат від 12.12.22р. заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15000,00 грн.

Доказами на підтвердження обсягу та розміру витрат на правничу допомогу є: 1) договір про надання правничої допомоги №19/22 від 07.09.22р; 2) акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 07.12.22р.; 3) платіжне доручення №5673 від 09.09.22р.; 4) платіжне доручення №97 від 07.12.22р.

Відповідач Державне підприємство "Олевське лісове господарство" правом заявити клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не скористався.

Заява про розподіл судових витрат від 12.12.22р. підлягає частковому задоволенню. Мотиви суду наступні.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, яка здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо строку та порядку подання доказів стосовно розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, застосовуються і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (додаткова постанова ВПВС від 19.02.20р. у цивільній справі № 755/9215/15-ц).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.129 ГПК України).

За змістом ч. 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 статті 126 ГПК України суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас у частині 5 ст. 129 Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд з власної ініціативи може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення (постанова ОП КГС у складі ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19; постанова ВПВС від 16.11.22р. у справі № 922/1964/21).

Так, за імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

У позовній заяві, підписаній адвокатом Антоном Войціховським, визначено, що позивач очікує понести судові витрати в загальному розмірі 30000,00грн, з яких судовий збір в сумі 6166,80грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000,00грн понесені на момент подання позовної заяви (а.с. 4).

Якщо використовувати понятійній апарат ГПК України однаково до всіх процесуальних питань, пов`язаних з розрахунками, тоді варто звернути увагу на правило п. 3 ч. 3 ст. 162 Кодексу, згідно з яким позивач зобов`язаний у позовній заяві викласти о б ґ р у н т о в а н и й р о з р а х у н о к сум, що с т я г у ю т ь с я чи оспорюються.

Суд критично оцінює наведений у позовній заяві "попередній (орієнтовний) розрахунок" судових витрат через вказівку на їх загальний розмір 30000,00грн, з яких 7000,00грн склали витрати на правничу допомогу, без ідентифікації назви послуги, її обсягу та вартості.

Відповідно до викладеного, відповідач був позбавлений процесуальної можливості виконати належним чином обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 126 Кодексу). Адже під співмірністю витрат у Кодексі йдеться про низку критеріїв , які насамперед зобов`язаний дотримуватись той учасник справи, який поніс такі витрати або очікує ще понести, і зокрема, йдеться про складність справи, яка зумовлює більший обсяг виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг) щодо вивчення обставин спору, підготовку доказів та їх витребування, вивчення судової практики тощо; складність справи зумовлює більшу витрату адвокатом часу через більший обсяг послуг, які доводиться виконати; у майновому позові значення має не стільки ціна позову, скільки підготовка обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, у разі пред`явлення вимог про стягнення штрафних санкцій або збитків тощо; на співмірність витрат об`єктивно впливає значення справи для сторони, в тому числі наскільки впливе вирішення справи на її ділову репутацію або наскільки до справи є публічний інтерес сторонніх осіб тощо.

Так, в акті приймання-передачі послуг № 1 від 07.12.2022 обумовлено, що адвокатом надано клієнту консультації по суті спору, розглянуто та здійснено аналіз документів, вивчено судову практику в подібних правовідносинах протягом трьох годин вартістю 4500,00грн. І такі дії вчинено у період з 07.09.12р. до 12.09.22р. ( дата подання позову). У цей самий строк представник також підготував та подав позовну заяву про стягнення основного боргу, а також інфляційних витрат та 3% річних , витративши 5 годин часу , оцінивши вартість наданої послуги у 7500,00грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування витрат на професійну правничу допомогу встановлено ч.8 ст. 129 Кодексу.

До викладеного, суд доповнює, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Подібні висновки ухвалила ВПВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Оцінивши на підставі ст. 86 Кодексу докази, наявні у справі станом 12.09.2022 з доказами, поданими представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу станом на 07.12.2022р., суд дійшов висновку, що докази, подані після ухвалення рішення суду у справі не доводять факт надання послуг вартістю 4500,00грн, які за своїм змістом поглинаються послугами вартістю у 7500,00грн, та матеріалізовані у процесуальних документах ( позов, розрахунки, додатки).

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ТОВ "Виробнича компанія "Діоніс" від 07.12.22р. ( вх. № г/с 01-44/1462/22) про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (11002, м.Олевськ, вул. Пушкіна, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс" (43000, м. Луцьк, вул. Миру, буд. 4, кв. 28, ): 10500,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Войціховського А.В.

Видати наказ.

3. Відмовити ТОВ "Виробнича компанія "Діоніс" у стягненні 4500,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Войціховського А.В. з Державного підприємства "Олевське лісове господарство".

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне додаткове рішення складено: 26.12.22

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (рек.) + на ел. адресу адвоката:

3-відповідачу (рек. з повід.) + на ел. адресу: