РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2022Справа № 910/2572/22
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт"

до Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited)

Компанії "Ренсберг Менеджмент ЛТД" (Rensberg Management ltd)

Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" (Landmax Trading ltd)

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

При секретарі судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Маковій В.Г. - представник за ордером серія АА №1181285 від 19.10.2022

від відповідча-1: не з`явилися

від відповідча-2: не з`явилися

від відповідча-3: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед, Компанії "Ренсберг Менеджмент ЛТД" та Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що особа, яка уклала договір купівлі-продажу від 27.12.2013 про відчуження об`єкта нерухомого майна (будівля складу (літера "О") загальною площею 4 378,4 кв.м за адресою вул. Набережно-Лугова, буд. 4, м. Київ), не мала на це повноважень. Позивач стверджує, що у зв`язку з вказаними обставинами, цей об`єкт нерухомості перебуває у чужому незаконному володінні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

13.04.2022 через відділ діловодства суду надійшла заява з доданими документами від Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 25.10.22. Зупинено провадження у справі до 25.10.2022.

16.05.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку.

09.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просить суд:

1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.12.2013, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (ідентифікаційний код юридичної особи: 03150071, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70) та Компанією "Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД" (B.A.S.S. FURNITURE AND EQUIPMENT LIMITED) (зареєстрована за адресою: Іфігенеіас, 24 Третій поверх, Кімната/офіс 303, Строволос, 2007, Нікосія, Кіпр), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В. О., реєстр № 1071.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.07.2014, що укладений між Компанією "Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД" (B.A.S.S. FURNITURE AND EQUIPMENT LIMITED) (зареєстрована за адресою: Іфігенеіас, 24 Третій поверх, Кімната/офіс 303, Строволос, 2007, Нікосія, Кіпр) та Компанією "РЕНСБЕРГ МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД" (RENSBERG MANAGEMENT LTD) (ідентифікаційний код нерезидента 134620, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Победииською В. О., реєстр № 528.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.10.2017, що укладений між Компанією "РЕНСБЕРГ МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД" (RENSBERG MANAGEMENT LTD) (ідентифікаційний код нерезидента 134620, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови) та Компанією "ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД" (LANDMАХ TRADING LTD) (ідентифікаційний код нерезидента 140281, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В. В., реєстр. № 4228.

4. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37517349 від 11.10.2017, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко Валентини Василівни.

5. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 22771967 від 11.10.2017 щодо реєстрації за Компанією "ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД" права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

6. Припинити державну реєстрацію права власності Компанії "ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД" на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

7. Визнати за Приватним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (код ЄДРІІОУ 03150071, вул. Верхній Вал, 70, м. Київ, 04071) право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

8. Витребувати із чужого незаконного володіння Компанії "ЛЕНДМАК ТРЕЙДІНГ ЛТД" (LANDMAX TRADING LTD, юридична особа Республіки Сейшельські Острови, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови (Salamat House, La Poudriеre Lane, Victoria, Mahe, PO Box 534, Seychelles Republic), реєстраційний номер 140281) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (код ЄДРІІОУ 03150071, вул. Верхній Вал, 70, м. Київ, 04071) нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

05.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2022.

11.07.2022 Господарський суд міста Києва, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, звернувся з проханнями про вручення відповідачам ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2022 та матеріалів позовної заяви.

29.08.2022 на електронну адресу суду від Ministry of Justice and Public Order надійшов лист про стан виконання прохання про вручення Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2022 та матеріалів позовної заяви.

У підготовче засідання 25.10.2022 представники відповідачів не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 відкладено підготовче засідання у справі на 22.11.2022. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" здійснити в строк до 11.11.2022 оплату за вручення Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2022 та матеріалів позовної заяви в порядку та розмірі, визначених законодавством та нормативно-правовими актами Республіки Кіпр. Належні докази оплати надати суду в строк до 18.11.2022.

08.11.2022 на адресу суду від Ministry of Justice and Public Order надійшов лист від 10.10.2022 з доданими документами.

21.11.2022 через підсистему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" надійшло клопотання про долучення документів на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 25.10.2022.

У підготовче засідання 22.11.2022 позивач та відповідачі не з`явилися, хоча про місце, дату та час були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 відкладено підготовче засідання на 06.12.2022 та зобов`язано приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" надати суду в строк до 06.12.2022 нотаріально засвідчений переклад на українську мову листа Ministry of Justice and Public Order від 10.10.2022.

05.12.2022 через відділ діловодства суду від приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" надійшли документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2022.

У підготовче засідання 06.12.2022 не з`явилися відповідачі, хоча про місце, дату та час повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 прийнято до розгляду заяву приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про зміну предмету позову та вирішено розглядати справу з її урахуванням. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 20.12.2022.

В судове засідання 20.12.2022 відповідачі не з`явилися, хоча про місце, дату та час були повідомлені належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог до Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) та вважає, що позовні вимоги позивача в іншій частині позову підлягають задоволенню частково.

08.11.2022 на адресу суду від Ministry of Justice and Public Order (Міністерства юстиції та громадського порядку) надійшов лист (відповідь на запит) від 10.10.2022 з приводу вручення компанії Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) документів по справі №910/2572/22.

На виконання ухвали суду позивачем надано переклад вищезазначеного листа на українську мову. Так, в листі зазначено, що документ не вручено з таких обставин: «вищевказану компанію було ліквідовано 11.01.2016».

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За вказаних підстав, оскільки Ministry of Justice and Public Order (Міністерством юстиції та громадського порядку) зазначено, що компанії Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) є ліквідованою з 11.01.2016, тому суд закриває провадження у справі № 910/2572/22 в частині позовних вимог до компанії Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited).

27.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» (з 26.04.2018 змінено найменування товариства на приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт»), ідентифікаційний код юридичної особи 03150071, в особі тимчасово виконуючого обов`язки Голови Правління Пушні Олексія Ігоровича, який діє на підставі статуту, протоколу засідання Наглядової Ради публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» від 04 жовтня 2013 року (продавець) та Компанією Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстровано в реєстрі за №1071.

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу від 27.12.2013, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт нерухомості - будівлю складу (літера «О») загальною площею 4 378,4 (чотири тисячі триста сімдесят вісім цілих чотири сотих) кв. м (далі - об`єкт продажу) і зобов`язується сплатити за них грошову суму, визначену цим договором, та пройти державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно з п.1.2 договору купівлі-продажу від 27.12.2013 відчужується об`єкт нерухомості - будівля складу (літера «О»), яка розташована по вулиці Набережно-Лугова в будинку під №4 (чотири) у місті Києві.

Об`єкт нерухомості - будівля складу (літера «О»), що відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений 30 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. за реєстровим №1255. Право власності зареєстровано Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 02 жовтня 2008 року, номер запису 2514-П в книзі 17п-264 (п. 1.3 договору купівлі-продажу від 27.12.2013).

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу від 27.12.2013 продаж нежитлових приміщень за домовленістю сторін вчиняється за 4 162 800,00 (чотири мільйони сто шістдесят дві тисячі

вісімсот) гривень 00 копійок, з яких 2 081 400,00 (два мільйони вісімдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп. буде сплачена покупцем продавцю не пізніше ніж 10 січня 2014 року 2 081 400,00 (два мільйони вісімдесят одна тисяча чотириста) буде сплачена покупцем продавцю не пізніше ніж 31 березня 2014 року, в т. ч. ПДВ - 693 800 грн.

Позивачем зазначено, що як йому стало відомо, у подальшому, вищевказаний об`єкт нерухомості було відчужено Компанією «Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД» на користь Компанії «РЕНСБЕРГ МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» за договором купівлі-продажу від 30.07.2014, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., реєстр. № 528.

Наразі, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказаний об`єкт нерухомого майна належить на праві власності Компанії «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В. В., реєстр. № 4228.

Так, відповідно до п.1.1 договору купівлі-продажу від 30.07.2014, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт нерухомості - будівлю складу (літера «О») загальною площею 4 378,4 (чотири тисячі триста сімдесят вісім цілих чотири сотих) кв. м (далі - об`єкт продажу) і зобов`язується сплатити за них грошову суму, визначену цим договором, та пройти державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно з п.1.2 договору купівлі-продажу від 30.07.2014 відчужується об`єкт нерухомості нежитлові приміщення - будівля складу (літера «О»), яка розташована по вулиці Набережно-Лугова в будинку під №4 (чотири) у місті Києві. Об`єкт продажу розташований на земельній ділянці загальною площею 6790 кв.м, кадастровий номер - 8 000 000 000:85:316:0012, цільове призначення - для експлуатації та обслуговування складських приміщень, адреса: м. Київ, вул.. Набережно-Лугова, 4.

Об`єкт нерухомості - будівля складу (літера «О»), що відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. за реєстровим №1071. Право власності зареєстровано за №4111960 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85 (п.1.3 договору купівлі-продажу від 30.07.2014).

Позивачем зазначено, що договір купівлі-продажу від 27.12.2013 було укладено т.в.о. Голови правління Пушнею О. І. від імені ПАТ «Київпорт» за відсутності необхідного обсягу дієздатності (за відсутності повноважень) та з порушенням порядку вчинення правочину щодо відчуження нерухомості - без отримання попередньої згоди у виді рішення Наглядової ради ПАТ «Київпорт» на вчинення такого правочину. З наведеного також слідує, що об`єкт нерухомого майна не міг бути надалі проданий за договором купівлі-продажу від 30.07.2014 та договором купівлі-продажу від 11.10.2017 адже його законним власником є ПАТ «Київпорт» і саме ПАТ «Київпорт» наділено правами щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1-2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Як вбачається з оскаржуваного договору купівлі-продажу від 27.12.2013 від імені позивача цей договір був укладений тимчасово виконуючий обов`язки Голови Правління Пушнею Олексієм Ігоровичем, який діє на підставі статуту, протоколу засідання Наглядової Ради публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» від 04 жовтня 2013 року.

Згідно з абз.2 ч.2 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на дату укладення договору купівлі-продажу від 27.12.2013) правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до протоколу засідання Наглядової Ради публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» від 04.10.2013 вирішено уповноважити начальника управління внутрішньої безпеки ПАТ «Київпорт» Пушню Олексія Ігоровича на тимчасове виконання обов`язків Голови Правління ПАТ «Київпорт» з 7 жовтня 2013 року до призначення в установленому порядку Голови Правління ПАТ «Київпорт».

Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на дату укладення договору купівлі-продажу від 27.12.2013) передбачено, що до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами.

До виключної компетенції наглядової ради належить, серед іншого, вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради згідно із статутом акціонерного товариства (п. 23 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради акціонерного товариства, не можуть вирішуватися іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Обсяг та межі повноважень Правління ПАТ «Київпорт» та його членів визначено у розділі 12 Статуту ПАТ «Київпорт», державну реєстрацію якого проведено 29.06.2011 (редакція, чинна на момент вчинення договору купівлі-продажу від 27.12.2013).

Пунктом 12.4 Статуту передбачено, що до компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов`язаних із керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключно компетенції Загальних зборів та Наглядової ради.

Відповідно до пп. 31 п. 10.2 Статуту до виключної компетенції Наглядової Ради товариства належить: попереднє погодження на укладення Головою Правління договорів відчуження нерухомості.

Згідно з пп. 22 п. 12.7 Статуту Голова Правління укладає від імені товариства за умови отримання попередньої згоди Наглядової ради товариства правочини (договори) відчуження нерухомості (якщо інше не буде передбачено рішенням Наглядової Ради).

Таким чином, для укладення т.в.о. Голови Правління Пушнею О. І. від імені позивача договору купівлі-продажу від 27.12.2013 обов`язково необхідно було отримання ним попередньої згоди - рішення Наглядової ради ПАТ «Київпорт» про вчинення даного правочину щодо відчуження нерухомості.

Відповідно до вимог п. 2.3 Положення про Правління ПАТ «Київпорт», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів від 17.06.2011 Голова та члени Правління у своїй діяльності керуються вимогами чинного законодавства України, Статуту товариства, цим Положенням та іншими внутрішніми положеннями, рішеннями, розпорядженнями та наказами товариства та рішеннями загальних зборів акціонерів.

Відповідно до пп. 31 п. 3.1 Положення про Правління ПАТ «Київпорт» до компетенції Правління ПАТ «Київпорт» належить підготовка попередніх висновків та подання на розгляд Наглядовій раді проектів договорів відчуження нерухомості, що плануються до укладення від імені товариства.

Як зазначено позивачем, засідання Наглядової ради ПАТ «Київпорт» для вирішення питання щодо надання згоди на відчуження вказаної нерухомості (будівлі складу) та на укладання договору купівлі-продажу цього майна не проводились та відповідне рішення Наглядовою радою товариства не приймалось.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, то третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 27.12.2013 вбачається, що тимчасово виконуючий обов`язки Голови правління ПАТ «Київпорт» Пушня О. І. діє на підставі Статуту та Протоколу засідання Наглядової ради віл 04.10.2013 (яким, як зазначалось вище, Пушню О. І. лише призначено на посаду).

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.05.2021 у справі № 910/4028/20, від 02.10.2019 року зі справи № 910/22198/17від 30.04.2020 у справі № 925/1147/18, від 12.06.2018 у справі № 927/967/17.

Із зазначеного слідує, що контрагент за договором купівлі-продажу від 27.12.2013 - Компанія «Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД» під час вчинення (укладення та підписання) цього договору, знав та за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, повинен був знати про визначені у Статуті ПАТ «Київпорт» обмеження повноважень його виконавчого органу на вчинення правочину щодо відчуження нерухомості.

Зокрема, відповідач Компанія «Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД» ознайомившись з положенням п. 31 ст. 10.2. Статуту ПАТ «Київпорт» (про те, що питання про попереднє погодження на укладення Головою правління договорів відчуження нерухомості віднесено до виключної компетенції Наглядової ради товариства) та положенням п.12.4. Статуту (про те, що Голова Правління може вирішувати лише питання, невіднесені до виключної компетенції, зокрема Наглядової ради товариства), мав безперешкодну можливість перевірити повноваження т.в.о. Голови правління ПАТ «Київпорт» на укладення договору купівлі-продажу нерухомості, в тому числі, шляхом витребування для підтвердження його повноважень відповідного рішення Наглядової ради позивача про надання згоди на укладення цього договору.

Проте, відповідач Компанія «Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД» під час укладення договору купівлі-продажу нерухомості від 27.12.2013 з власної вини та необачності не перевірила наявність відповідних повноважень у представника ПАТ «Київпорт» - т.в.о. Голови правління Пушні О. І. на вчинення договору купівлі-продажу нерухомості від 27.12.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Правила статті 241 ЦК України застосовуються як до правочинів, укладених представником юридичної особи з перевищенням повноважень, так і до правочинів, укладених від імені юридичної особи такою особою, що взагалі не мала права і будь-яких повноважень на укладення спірного правочину.

Вчинення правочину з перевищенням повноважень не свідчить про волевиявлення юридичної особи, яку представляють, у зв`язку з чим даний правочин не є підставою для набуття, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків для юридичної особи за правочином.

Схвалення угоди повинно відбуватись не просто юридичною особою, а уповноваженим представником цієї юридичної особи і в особі наділеного Статутом (законом) повноваженнями органу товариства.

Однак, як встановлено судом в матеріалах справи відсутні докази подальшого схвалення ПАТ «Київпорт» в особі вищих органів управління - Загальних зборів акціонерів товариства та Наглядової ради товариства договору купівлі-продажу нерухомості від 27.12.2013.

Враховуючи положення ст.ст. 52, 58 Закону України «Про акціонерні товариства», положень Статуту ПАТ «Київпорт» від 29.06.2011 в частині визначення повноважень Наглядової ради та Голови правління, виконавчий орган товариства - Голова правління уповноважений вчиняти (укладати) договори щодо відчуження нерухомості тільки за умови отримання попередньої згоди Наглядовою ради оформленої у відповідному рішенні на вчинення такого правочину.

Тобто, повноваження Голови правління позивача на укладення правочинів (договорів), спрямованих на відчуження нерухомого майна - обмежено статутом товариства.

Таким чином, договір купівлі-продажу від 27.12.2013 було укладено т.в.о. Голови правління Пушнею О. І. від імені ПАТ «Київпорт» за відсутності необхідного обсягу дієздатності (за відсутності повноважень) та з порушенням порядку вчинення правочину щодо відчуження нерухомості без отримання попередньої згоди у виді рішення Наглядової ради ПАТ «Київпорт» на вчинення такого правочину. У зв`язку з чим вимоги позивача в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.12.2013, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" та Компанією "Б.А.С.С. ФЕРНІЧЕ ЕНД ЕКВІПМЕНТ ЛІМІТЕД" (B.A.S.S. FURNITURE AND EQUIPMENT LIMITED), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В. О., реєстр № 1071 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості від 27.12.2013 є недійсним з моменту його вчинення та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, тому договір купівлі-продажу від 30.07.2014 та договір купівлі-продажу від 11.10.2017 є недійсними на підставі ст. 215 ЦК України, адже вони передбачають відчуження нерухомого майна всупереч чч. 1-3 ст. 203 ЦК України, а саме: без волевиявлення законного власника ПАТ «Київпорт» та без необхідного обсягу цивільної дієздатності сторін вищевказаних правочинів, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині позову також підлягають задоволенню.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Так, статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Крім того, втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2776цс16.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 6-2233цс16.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження №14-208цс18).

Враховуючи усе вищенаведене суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про витребування із чужого незаконного володіння Компанії "ЛЕНДМАК ТРЕЙДІНГ ЛТД" на користь приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" нерухомому майна - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

Та, відмовляє у вимозі позивача щодо визнання за приватним акціонерним товариством "Київський річковий порт" права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд зазначає, що приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають правовий механізм щодо скасування рішення про реєстрацію прав за наявності відповідних обставин (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Даний спосіб захисту (про скасування рішення державного реєстратора), за висновками суду, є належним та ефективним.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37517349 від 11.10.2017, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко Валентини Василівни та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності № 22771967 від 11.10.2017 щодо реєстрації за Компанією "ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД" права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення вищезазначених вимог позивача на думку суду вимога позивача щодо припинення державної реєстрації права власності Компанії "ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД" на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85 є неефективною та не підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.2 ст. 78, ст.ст. 79, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 Закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Компанії Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited).

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.12.2013, що укладений між публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70, ) та Компанією Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) (зареєстрована за адресою: Іфігенеіас, 24 Третій поверх, Кімната/офіс 303, Строволос, 2007, Нікосія, Кіпр), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В. О., реєстр № 1071.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.07.2014, що укладений між Компанією Б.А.С.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед (B.A.S.S. Furniture and Equipment limited) (зареєстрована за адресою: Іфігенеіас, 24 Третій поверх, Кімната/офіс 303, Строволос, 2007, Нікосія, Кіпр) та Компанією "Ренсберг Менеджмент ЛТД" (Rensberg Management ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 134620, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В. О., реєстр № 528.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.10.2017, що укладений між Компанією "Ренсберг Менеджмент ЛТД" (Rensberg Management ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 134620, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови) та компанією "Лендмакс Трейдінг ЛТД" (Landmax Trading ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 140281, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В. В., реєстр. № 4228.

6. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37517349 від 11.10.2017, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко Валентини Василівни.

7. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 22771967 від 11.10.2017 щодо реєстрації за Компанією "Лендмакс Трейдінг ЛТД" права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

8. Витребувати із чужого незаконного володіння Компанії Лендмакс Трейдінг ЛТД" (Landmax Trading ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 140281, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови) на користь "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70, ) нерухоме майно - нежитлове приміщення - будівлю складу, літера "О", загальною площею 4 378,4 кв.м., розташовану за адресою: вул. Набережно-Лугова, 4, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85.

9. Стягнути з Компанії "Ренсберг Менеджмент ЛТД" (Rensberg Management ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 134620, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови) на користь приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70, ) судовий збір в розмірі 37 423 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять три) грн. 50 коп.

10. Стягнути з Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" (Landmax Trading ltd) (ідентифікаційний код нерезидента 140281, зареєстрована за адресою: Саламат Хауз, провулок Ла Поудрієре, Вікторія, Має, Республіка Сейшельські Острови) на користь приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70, ) судовий збір в розмірі 37 423 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять три) грн. 50 коп.

11. В іншій частині позову відмовити.

12. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 28.12.2022 року.

Суддя С.М. Мудрий