Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг"
про стягнення 987 314,36 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" (далі - відповідач) 791 717,00 грн. основного боргу, 20 533,79 грн. 3 % річних та 175 063,57 грн. інфляційних втрат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, взятих на себе за укладеним між сторонами у спрощений спосіб договором поставки, в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" товару, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування компенсаційних виплат у вищенаведених розмірах.
Також позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі становить 32 500,00 грн., тоді як докази на підтвердження розміру цих витрат будуть надані суду в установлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" строк для усунення її недоліків.
19.10.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" від 19.10.2022 року про усунення недоліків позовної заяви.
15.11.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг", в якій останнє просило суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись на необхідність встановлення певних обставин справи, а також не отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2022 року вищевказану заяву відповідача залишено без задоволення.
06.12.2022 року через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" від 28.11.2022 року, в якому відповідач заперечив проти пред`явлених до нього вимог з огляду на їх передчасність та безпідставність.
Слід також зазначити, що у відзиві на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" також просило суд поновити процесуальний строк на подання означеної заяви по суті справи.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" про поновлення строку на подання відзиву на позов та одночасно продовжено відповідачу процесуальний строк для подання цієї заяви по суті справи до 29.11.2022 року; відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" від 28.11.2022 року долучено до матеріалів справи.
Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" на користь позивача 791 717,00 грн. основного боргу, 20 533,79 грн. 3 % річних, 175 063,57 грн. інфляційних втрат та 14 809,72 грн. витрат по сплаті судового збору.

27.12.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 23.12.2022 року (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 23.12.2022 року), в якій останнє просило суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До цієї заяви позивачем долучено копію підписаного між ним та Адвокатським об`єднанням "МАЙСТЕР ПРАВА" акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 13.10.2022 року № 1 на суму 15 000,00 грн.

Крім того, у вказаній заяві позивач просив суд поновити йому строк на подання заяви про прийняття додаткового рішення, посилаючись на те, що з означеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" ознайомилося у Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 19.12.2022 року.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" про поновлення строку на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із правового контексту норм статей 118, 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк було пропущено заявником, оцінити, чи поважна ця причина, та чи підлягає процесуальний строк відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто, причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (постанова Верховного Суду від 30.07.2020 року в справі № 910/15481/17).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року в справі № 910/22695/13.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У той же час, Господарським процесуальним кодексом України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (схожий за змістом правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року в справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 року в справі № 909/359/19 та інших).

Враховуючи те, що розгляд справи № 910/10662/22 здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без заслуховування в судовому засіданні їх пояснень та проведення дебатів, а також беручи до уваги те, що заява позивача про здійснення розподілу судових витрат була направлена на адресу суду протягом 5 днів з моменту оприлюднення тексту рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2022 року в цій справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд дійшов висновку про те, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" про поновлення строку на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" щодо стягнення з відповідача на його користь 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як було зазначено вище, у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" вказувало, що попередній (орієнтовний) розрахунок його витрат на професійну правничу допомогу в даній справі становить 32 500,00 грн.

Разом із тим, у заяві від 23.12.2022 року позивач просив суд стягнути з відповідача понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" витрати на оплату професійної правничої допомоги в справі № 910/10662/22 у розмірі 15 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

На підтвердження витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 15 000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" до матеріалів справи було долучено копію укладеного 15.09.2022 року між ним (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "МАЙСТЕР ПРАВА" (Адвокатське об`єднання) договору про надання правничої допомоги № 1509-1/22 (далі - Договір) з додатком № 1, довіреність від 15.09.2022 року, копію свідоцтва адвоката Адвокатського об`єднання "МАЙСТЕР ПРАВА" Кушніра Романа Юхимовича від 15.02.2018 року серії ЗР № 21/1349 про право на заняття адвокатською діяльністю, а також копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.10.2022 року № 1 до Договору на суму 15 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, з питань, визначених додатком № 1 до Договору.

За змістом пункту 1.2 Договору правничу допомогу клієнту, за дорученням Адвокатського об`єднання і згодою клієнта, надає адвокат Зудінов Олександр Сергійович, який діє на підставі свідоцтва ЗР № 21/1348 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.02.2018 року, виданого Радою адвокатів Закарпатської області, та адвокат Кушнір Роман Юхимович, який діє на підставі свідоцтва ЗР № 21/1349 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.02.2018 року, виданого Радою адвокатів Закарпатської області; інші партнери, адвокати та співробітники Адвокатського об`єднання.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях шляхом переказу суми на поточний рахунок Адвокатського об`єднання. Орієнтовна вартість робіт (послуг) з правничої допомоги за цим Договором зазначається в додатку № 1 до даного Договору. Остаточна вартість виконаних робіт (надаваних послуг) з правничої допомоги за Договором визначається сумою всіх підписаних актів за час дії Договору.

За умовами пункту 7.1 Договору останній укладений на строк до 31.12.2023 року та набирає чинності з моменту його підписання.

Зі змісту абзацу 1 додатку № 1 до Договору до питань, що потребують вирішення шляхом надання правничої допомоги, віднесено підготовку позовної зави та представництво інтересів позивача у господарському суді міста Києва у справі за позовом ТОВ "Клімхаус Трейд" до ТОВ "Агро Інжиніринг" про стягнення заборгованості.

Згідно з абзацом 2 додатку № 1 до Договору вартість роботи адвоката становить 1 250,00 грн. за 1 годину роботи при підготовці матеріалів до суду та 2 500,00 грн. за одне судове засідання при представництві інтересів клієнта в господарському суді міста Києва.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.

Враховуючи наведені положення, суд дійшов висновку про те, що умовами вищевказаного Договору передбачено погодинну оплату послуг адвоката, що прямо встановлено у додатку № 1 до цієї угоди.

Відповідно до змісту підписаного 13.10.2022 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням "МАЙСТЕР ПРАВА" акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1, Товариству з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" було надано правничу допомогу за Договором, що полягала у:

- вивченні матеріалів справи та за необхідності діючого законодавства, судової практики з аналогічних спорів та аналізі справи на предмет визначення її судової перспективи; наданні консультацій та роз`яснень клієнту щодо шляхів вирішення питання; визначенні орієнтовної вартості послуг та підготовці договору про надання правничої допомоги (витрати часу на надання цих послуг склали 2 години, а їх вартість - 2 500,00 грн.);

- складанні заяв по суті справи: позовної заяви та її надсилання/подання до господарського суду міста Києва (витрати часу на надання цих послуг склали 8 годин, а їх вартість - 10 000,00 грн.);

- підготовці пакету документів - додатків до позовної заяви (збирання, копіювання та за необхідності їх посвідчення) (витрати часу на надання цих послуг склали 1 годину, а їх вартість - 1 250,00 грн.);

- надсиланні копії позовної заяви та доданих до неї документів, а також інших процесуальних документів учасникам справи (витрати часу на надання цих послуг склали 1 годину, а їх вартість - 1 250,00 грн.).

Загальний час, витрачений Адвокатським об`єднанням "МАЙСТЕР ПРАВА" на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд", склав 12 годин, тоді як вартість відповідних послуг становить 15 000,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

У той же час, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про розподіл судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в частині витрат на підготовку пакету документів - додатків до позовної заяви (збирання, копіювання та за необхідності їх посвідчення) (витрати часу на надання яких склали 1 годину, а їх вартість - 1 250,00 грн.), а також витрат на надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів та інших процесуальних документів учасникам справи (витрати часу на надання яких склали 1 годину, а їх вартість - 1 250,00 грн.), оскільки наведені послуги фактично дублюють та охоплюються складанням заяв по суті справи: позовної заяви та її надсилання/подання до господарського суду міста Києва (на що адвокатом витрачено 8 годин).

Слід також звернути увагу на положення частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування (у даному випадку - 15 000,00 грн.) та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку (що становила 32 500,00 грн.), суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. У той же час у поданій позовній заяві та заяві позивача від 23.12.2022 року останнім не було наведено жодних мотивів та не надано доказів на підтвердження поважності причин зменшення ним суми судових витрат на оплату професійної правничої допомоги порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком більше ніж у 2 рази.

Суд констатує, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року № 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі судом також враховано вищенаведені приписи.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, ціни позову, оцінюючи витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, беручи до уваги те, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., що відповідає вартості послуг зі складання позовної заяви та її надсилання/подання до господарського суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" від 23.12.2022 про відшкодування судових витрат у справі № 910/10662/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" (02068, місто Київ, вулиця Драгоманова, будинок 23 Б, офіс 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" (04128, місто Київ, вулиця 18-та Садова, будинок 1; ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" від 23.12.2022 про відшкодування судових витрат у справі № 910/10662/22 відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 29.12.2022 року.

Суддя В.С. Ломака