ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3638/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№2-1246/22 від 26.12.2022) TINKA SHIPPING S.A. про забезпечення позову, подану по справі №916/3638/22

за позовом: TINKA SHIPPING S.A. (Траст Компані Комплекс, Аджелтейк Роуд, Аджелтейк Айленд, Маджуро, Республіка Маршаллові острови, МН 96960);

до відповідачів: 1) Приватного підприємства «ЛАРУС ШИППІНГ» (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Шевченко, 29/3; );

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-РЕНІ» (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188; );

3) Ренійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68803, Одеська обл., м. Рені, вул. 28-го Червня, 125; );

про визнання права власності на майно та зняття арешту.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.12.2022 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№3759/22) TINKA SHIPPING S.A. до відповідачів ПП «ЛАРУС ШИППІНГ», ТОВ «АГРО-РЕНІ» та Ренійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати за компанією TINKA SHIPPING S.A. право власності на судно суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, валовий тонаж 4947 мт, нетто-таннаж 2774 мт, довжина 93,80 м, ширина 19.50 м;

- зняти арешт рухомого майна №30066870, а саме судна суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, постанова про арешт боржника, серія та номер: ВП 64500729, виданий 03.10.2022, видавник: Ренійський відділ державної виконавчої служби в Ізмїському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- зняти арешт рухомого майна №28581544, а саме судна суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, постанова про арешт боржника, серія та номер: ВП 64598543, виданий 22.02.2021, видавник: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є.;

- зняти арешт рухомого майна №28390756, а саме судна суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, постанова про арешт боржника, серія та номер: ВП 63777325, виданий 16.12.2020, видавник: Ренійський відділ державної виконавчої служби в Ізмїському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- зняти арешт рухомого майна №26944409, а саме судна суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, постанова про арешт боржника, серія та номер: ВП 59366883, виданий 28.08.2019, видавник: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В.;

- витребувати у зберігача Насирова Дмитра Рауфовича майно, а саме судно суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, валовий тонаж 4947 мт, нетто-таннаж 2774 мт, довжина 93,80 м, ширина 19.50 м та повернути законному власнику, а саме компанії TINKA SHIPPING S.A.;

- покласти на відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судно суховантажний теплохід «TINKA» (попередня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998 належить TINKA SHIPPING S.A., яке було придбано у компанії BYO LTD на підставі угоди купівлі-продажу судна. За твердженням позивача, на момент подання до суду даної позовної заяви проводяться електронні торги в об`єднаному виконавчому провадженні з продажу вказаного судна, на яке накладено чотири арешти у виконавчих провадженнях, в яких боржником є компанія BYO LTD, яка в свою чергу, за законодавством країни реєстрації є неактивною та була вилучена з реєстру компаній. Отже, як вважає позивач, неналежне встановлення державними та приватними виконавцями правового статусу боржника та дійсної належності судна призвело до організації незаконних електронних торгів з продажу майна, яке на праві власності належить позивачу - TINKA SHIPPING S.A..

Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду заяву (вх. №2-1246/22) про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- зупинити реалізацію на електронних торгах ДП «СЕТАМ» судна суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998, реєстраційний номер лота: 520147 до набуття чинності рішенням по справі за позовом компанії TINKA SHIPPING S.A. про визнання права власності на судно суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998 та зняття арешту;

- заборонити продавцю приватному виконавцю Колечко Д.М., виконавчий округ -Одеська обл., номер посвідчення 0131, вчиняти будь-які дії та заходи, направлені на реалізацію будь-яким способом, звернення, стягнення, призначення та проведення прилюдних торгів (аукціонів) з реалізації, оформлення, переоформлення права власності на судно суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998, до набуття чинності рішенням по справі за позовом компанії TINKA SHIPPING S.A. про визнання права власності на судно суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998 та зняття арешту;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно або рухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме або рухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме або рухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо судна суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998 до набуття чинності рішенням по справі за позовом компанії TINKA SHIPPING S.A. про визнання права власності на судно суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998 та зняття арешту

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що 28.12.2022 відбудеться електронний аукціон з примусового продажу майна суховантажного теплоходу «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998 за реєстраційним номером лота: 520147 у об`єднаному виконавчому провадженні №69962380, боржником в якому є компанія BYO LTD. Однак за твердженням позивача, вказане судно належить йому на праві власності, а отже реалізація на електронних торгах такого майна до набрання законної сили рішенням суду у дані справі є порушенням права власності компанії TINKA SHIPPING S.A.. Отже, як вважає позивач, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання майбутнього рішення у даній справі та позивач буде позбавлений права на судовий захист.

Розглянувши заяву (вх.№2-1246/22 від 26.12.2022) TINKA SHIPPING S.A. про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з таких підстав:

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Пунктами 4, 6 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання права власності на майно, зняття арешту та витребування майна, отже, предметом позову є вимоги як майнового так і немайнового характеру, то в даному випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, суд зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №904/5108/20, від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21.

Водночас, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог щодо забезпечення позову, суд зазначає, що у даному випадку невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки разі, якщо до закінчення розгляду цієї судової справи майно суховантажний теплохід «TINKA» (колишня назва «Mamba B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998 буде реалізоване на електронний торгах та новий володілець майна здійснить реєстрацію набутого права, то позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення його законних прав та/або інтересів.

При цьому суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим суд зазначає, що такий вид заходів забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права насамперед направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі.

Крім того суд завертає увагу, що зазначений спосіб забезпечення позову не зупиняє виконання судового рішення у іншій справі, а лише зупиняє продаж певного (спірного) майна, яке є предметом спору в іншій справі, а не всього майна боржника.

Більше того, зазначений вид забезпечення позову є ефективним і унеможливлює відкриття нових судових проваджень щодо оспорення результатів торгів у разі, якщо позов про визнання права власності на спірне майно буде задоволено.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зазначене згоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 та Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 757/22558/20.

Здійснивши на основі співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, встановивши існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову або ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку, що обрані позивачем заходи забезпечення позову безпосередньо стосуються предмета позову, є обґрунтованим та співмірними.

Водночас суд зазначає, що визначені позивачем заходи забезпечення позову не мають своїм наслідком порушення будь-яких прав та/або інтересів третіх осіб, тобто вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на виключно на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Статтею 144 ГПК України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви (вх.№2-1246/22 від 26.12.2022) TINKA SHIPPING S.A. про забезпечення позову у справі №916/3638/22 та про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження поточного стану правовідносин та статусу учасників правовідносин з метою унеможливлення його зміни під час розгляду спору.

Між тим, відповідно до ч.7 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, враховуючи те, що згідно до норм Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням, суд вважає що відсутні підстави для зазначення додатково строку дії цих заходів.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх.№2-1246/22 від 26.12.2022) TINKA SHIPPING S.A. про забезпечення позову у справі №916/3638/22 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі №916/3638/22 шляхом:

- зупинення реалізації на електронних торгах ДП «СЕТАМ» судна суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998, реєстраційний номер лота: 520147;

- заборони продавцю - приватному виконавцю Колечко Д.М., виконавчий округ -Одеська обл., номер посвідчення 0131, вчиняти будь-які дії та заходи, направлені на реалізацію будь-яким способом, звернення, стягнення, призначення та проведення прилюдних торгів (аукціонів) з реалізації, оформлення, переоформлення права власності на судно суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно або рухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме або рухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме або рухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо судна суховантажний теплохід «Mamba B», ІМО №9189706, рік побудови 1998.

Стягувач: TINKA SHIPPING S.A. (Траст Компані Комплекс, Аджелтейк Роуд, Аджелтейк Айленд, Маджуро, Республіка Маршаллові острови, МН 96960).

Боржники: 1) Приватне підприємство «ЛАРУС ШИППІНГ» (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Шевченко, 29/3; );

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-РЕНІ» (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188; );

3) Ренійський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68803, Одеська обл., м. Рені, вул. 28-го Червня, 125; ).

Ухвала суду дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Невінгловська Юлія Михайлівна