ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа № 911/2777/21

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Харченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів"

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

про стягнення 259 698,77 гривень

за участю представника позивача: Вертас М.М. (довіреність №49/22 від 16.05.2022)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" (далі - АТ АКБ "Львів"/позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /відповідач 1) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 /відповідач 1) про стягнення 259 698,77 гривень, з яких: 210 200,00 грн основного боргу та 49 498,77 грн заборгованості по відсоткам.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2021 у справі №911/2777/21 зобов`язано Відділ з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради надати у передбачений законом строк інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Водночас, ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2021 у справі №911/2777/21 позовну заяву АТ АКБ "Львів" залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

19.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради надійшли листи, згідно яких відділ повідомив про відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зауважив, що смт Дослідницьке не входить до складу Васильківської територіальної громади Обухівського району Київської області.

23.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту якої позивач надав відомості та пояснення стосовно виявлених судом недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2777/21 прийнято позовну АТ АКБ "Львів" до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.11.2021, а також встановлено строки:

- сторонам - для подання додаткових доказів по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних доказів іншій стороні; заяв та клопотання, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) - до 22.11.2021;

- відповідачу - для подання відзиву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як слідує з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень за №43 та №151, ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі відповідачам вручено за адресами реєстрації місця проживання, які, своєю чергою, підтверджено відповідними органами згідно надісланих судом у порядку ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України запитів.

15.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

19.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшли:

- відповідь на відзив, згідно якої позивач просив відхилити доводи ОСОБА_1 та задоволити позовні вимоги у повному обсязі;

- заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 22.11.2021, 13.12.2021 у справі №911/2777/21 відкладено підготовче засідання на 13.12.2021 та 10.01.2022 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №911/2777/21 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 24.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.01.2022 у справі №911/2777/21 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.02.2022 у справі №911/2777/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.02.2022, а також визнано обов`язковою явку позивача у судове засідання

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/2777/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.03.2022.

21.02.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшла заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.02.2022 у справі №911/2777/21 у задоволенні заяви АТ АКБ "Львів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Поряд з тим розгляд зазначеної справи 15.03.2022 у судовому засіданні не відбувся, оскільки указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі продовжено з 26.03.2022 та з 25.04.2022 на 30 діб згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2022 у справі №911/2777/21 призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.2022.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 07.06.2022, 20.06.2022 у справі №911/2777/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 20.06.2022 та 12.07.2022 відповідно.

04.07.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшли:

- письмові пояснення по справі, зокрема щодо розрахунку заявлених до стягнення коштів;

- заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №911/2777/21 задоволено заяву АТ АКБ "Львів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено судове засідання, призначене у справі на 12.07.2022, провести у режимі відеоконференції за допомогою сервісу відеоконференцзв`язку сайту https://vkz.court.gov.ua/.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 12.07.2022 та 25.07.2022 у справі №911/2777/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 25.07.2022 та 22.08.2022 відповідно.

25.07.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшла заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.07.2022 у справі №911/2777/21 у задоволенні заяви АТ АКБ "Львів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

29.07.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2022 у справі №911/2777/21 задоволено заяву АТ АКБ "Львів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено судове засідання, призначене у справі на 22.08.2022, провести у режимі відеоконференції за допомогою сервісу відеоконференцзв`язку сайту https://vkz.court.gov.ua/.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.08.2022 у справі №911/2777/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.09.2022.

29.08.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ АКБ "Львів" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2022 у справі №911/2777/21 задоволено заяву АТ АКБ "Львів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено судове засідання, призначене у справі на 06.09.2022, провести у режимі відеоконференції за допомогою сервісу відеоконференцзв`язку сайту https://vkz.court.gov.ua/.

У судове засідання 06.09.2022, як і у всі попередні засідання суду з розгляду зазначеної справи, ані відповідачі, ані їх представники не з`явились.

До того ж у встановлений судом строк відповідач 2 не скористалася наданим їй ст. 165 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не подала, як і не надала ОСОБА_2 жодних доказів у справі.

В розрізі зазначеного вище та можливості відповідача 2 реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що:

- про відкриття провадження у зазначеній справі ОСОБА_2 була належним чином повідомлена шляхом надіслання їй ухвали на підтверджену адресу реєстрації місця проживання;

- всі постановлені у вказаній справі ухвали офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, як наслідок відповідні рішення знаходяться у вільному доступі, оскільки за змістом статтей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України;

- сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому обставини вручення ОСОБА_2 ухвали про відкриття провадження у справі та офіційне оприлюднення такої ухвали і всіх рішень у зазначеній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчать про можливість відповідача 2 бути обізнаною із відповідним судовим провадженням та подати заяви та/або письмові пояснення стосовно власної позиції по суті спору.

У судовому засіданні 06.09.2022, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по закінченні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 між Публічним акціонерним товариством акціонерно-комерційним банком "Львів", найменування якого надалі змінено на Акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк "Львів", як банком та Фізичною особою-підприємцем Ковальським Олегом Миколайовичем (податковий номер НОМЕР_1 ) як позичальником укладено генеральний договір №298/В/2018 (далі - генеральний договір №298/В/2018), згідно п. 1.1. банк зобов`язується встановити позичальнику максимальний ліміт заборгованості (кредитування), в межах якого надавати йому кредити, овердрафти, гарантії, відкривати кредитні лінії (надалі разом іменуються - кредити) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором та додатковим договорами до нього, а позичальник зобов`язується виконувати свої обов`язки по повернненю кредитів, у тому числі і по сплаті процентів, комісій за користування ними, а також інших платежів, передбачених цим договором та додатковими договорами до нього.

Згідно пп. 1.2., 10.1., 12.1. та 12.5. генерального договору №298/В/2018 конкретні умови кредитування, зокрема: тип кредиту, сума, валюта, процентна ствака, комісія, порядок видачі кредиту, строк повернення, цільове призначення кредиту, визначаються додатковими договорами, що укладаються між сторонами, та є невід`ємною частиною цього договору.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з цим договором, повинно подаватися у письмовій формі із дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони, що зазначені в цьому договорі, або на іншу адресу, про яку відповідна сторона письмово повідомить іншу.

Усі повідомлення та вимоги, передбачені цим договором, що направляються банком позичальнику, повинні бути здійсненні у письмовій формі і будуть вважатись подані належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надані особисто позичальнику.

Копія генерального договору №298/В/2018 наявна в матеріалах справи.

Так, 27.04.2020 між Акціонерним товариством акціонерно-комерційним банком "Львів" як банком та Фізичною особою-підприємцем Ковальським Олегом Миколайовичем як позичальником укладено додатковий договір №298/В/2018-2 про надання кредиту до генерального договору №298/В/2018 від 27.12.2018 (далі - додатковий договір №298/В/2018-2), згідно пунктів 2.1., 2.8., 3.2., 3.4., 3.5., 4.8., 4.9. якого сторонами погоджено, відповідно, таке:

- банк видає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах, зокрема: розмір та валюта кредиту - 210 200,00 грн; процентна ставка - 30%; дата повернення кредиту - 26.04.2022; графік погашення кредиту - згідно графіку погашення;

- банк має право відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або вимагати дострокового повернення кредиту у наступних випадках, зокрема: несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини;

- проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п. 2.1.3 цього додаткового договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному в п. 2.1.4. цього додаткового договору;

- позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п. 3.2. цього додаткового договору, у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані, якщо графіком погашення кредиту не встановлені інші терміни сплати процентів;

- у випадку повного повернення кредиту (повернення його останньої частини), позичальник зобов`язаний одночасно сплатити проценти, нараховані за останній місяць (частину останнього місяця) користування кредитом;

- банк у випадках, передбачених п. 2.8. цього додаткового договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника;

- позичальник зобов`язаний протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п. 4.8. додаткового договору) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим додатковим договором.

Копії вказаного вище додаткового договору №298/В/2018-2 та додатку до нього - графіку повернення кредиту та сплати процентів, наявні в матеріалах справи.

Поряд з тим, 27.12.2018 між Публічним акціонерним товариством акціонерно-комерційним банком "Львів", найменування якого надалі змінено на Акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк "Львів", як кредитором та ОСОБА_2 як поручителем укладено поруки №298/В/2018/Р-1 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого, зокрема, порукою за даним договором забезпечуються вимоги кредитора, що випливають з генерального договору №298/В/2018 від 27.12.2018 та додаткових договорів до нього, якщо такі є чи будуть укладені у майбутньому (надалі - генеральний договір), укладеного між кредитором та ФОП Ковальський О.М.

Відповідно до пп. 2.1., 2.2., 2.6., 2.8., 4.1. та 4.7. договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за генеральним договором, погасити у повному обсязі, зокрема: заборгованість по генеральному договору, нараховані відсотки, передбачені умовами генерального договору.

Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 7 банківських днів з моменту отримання відомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язання (його частини) і необхідності їх виконання поручителем.

Повідомлення, що направляється кредитором поручителю, виконується у письмовій формі і вважається таким, що отримано поручителем, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом на адресу поручителя, зазначену в цьому договорі чи надано йому особисто.

Цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами.

Сторони погодили встановити термін дії даного договору до 26.12.2031.

В матеріалах справи наявна копія зазначеного вище договору поруки.

Мотивуючи звернення до суду із позовом у зазначеній справі, позивач посилається на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за генеральним договором №298/В/2018 від 27.12.2018 щодо повернення 210 200,00 грн кредитних коштів, перерахованих на поточний рахунок позичальника 27.04.2020, а також щодо сплати позичальником відсотків за користування кредитом, в підтвердження чого до позовної заяви позивачем додано копії меморіального ордеру №563263 від 27.04.2020 на суму виданого кредиту 210 200,00 грн та виписки по рахунках: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

Враховуючи наявну заборгованість по кредитному зобов`язанню, за доводами позивача, ним направлено позичальнику та поручителю листи-вимоги, відповідно, №115/0-20 від 25.02.2021 та №116/0-20 від 25.02.2021, які відповідачами залишено без реагування. Копії вказаних листів та рекомендованих повідомлень повідомлень про вручення додано до позовної заяви.

Також до позовної заяви АТ АКБ "Львів" додано розрахунок заборгованості за договором кредиту №298/В/2018-2 від 27.04.2020, згідно якого позивачем, зокрема, вказано про наявність боргу по відсоткам у розмірі 49 498,77 грн та здійснено розрахунок:

- 54 888,50 грн відсотків на поточну суму заборгованості, а саме:

з 27.04.2020 по 30.04.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.05.2020 по 31.05.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.06.2020 по 30.06.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.07.2020 по 31.07.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.08.2020 по 31.08.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.09.2020 по 30.09.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.10.2020 по 31.10.2020 на 210 200,00 грн поточної заборгованості;

з 01.11.2020 по 30.11.2020 на 201 555,34 грн поточної заборгованості;

з 01.12.2020 по 31.12.2020 на 192 519,39 грн поточної заборгованості;

з 01.01.2021 по 31.01.2021 на 183 417,98 грн поточної заборгованості;

з 01.02.2021 по 08.02.2021 на 174 081,45 грн поточної заборгованості;

з 01.03.2021 по 23.03.2021 на 164 068,52 грн поточної заборгованості;

- 3 046,43 грн відсотків на прострочену суму заборгованості, а саме:

з 01.11.2020 по 30.11.2020 на 8 644,66 грн простроченої заборгованості;

з 01.12.2020 по 31.12.2020 на 17 680,61 грн простроченої заборгованості;

з 01.01.2021 по 31.01.2021 на 26 782,02 грн простроченої заборгованості;

з 01.02.2021 по 28.02.2021 на 36 118,55 грн простроченої заборгованості;

з 01.03.2021 по 23.03.2021 на 46 131,48 грн простроченої заборгованості.

Враховуючи виникнення у відповідача 1 як позичальника станом на 24.03.2021 заборгованості за кредитом в сумі 210 200,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 49 498,77 грн, за доводами позивача, реалізуючи передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 2.8. кредитного договору право на дострокове повернення позики, він звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення зазначених сум кредиту та відсотків солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поряд з тим, аргументуючи подання до господарського суду вказаного позову із відповідними вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичних осіб, позивач зауважив, що:

- 24.09.2020 господарську діяльність ФОП Ковальського О.М. припинено за власним рішенням, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис, а в підтвердження зазначеного надано копію витягу з ЄДР;

- з огляду на ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК Україн, ст.ст. 202-208 ГК України, ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підпримєців» у випадку припненння суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою;

- право на звернення до суду з позовом до поручителя - фізичної особи передбачено ст. ст. 20, 45 ГПК України, згідно яких суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції, а відповідну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18.

Водночас, згідно наданих усно у судових засіданнях представником позивача пояснень, право на дострокове повернення кредитної заборгованості у позивача виникло 23.03.2021, оскільки надіслану лист-вимогу від 25.02.2021 позичальник отримав 06.03.2021, як наслідок передбачений договором 10-дений строк для дострокового повернення коштів сплив 22.03.2021.

Своєю чергою, згідно викладених у відзиві доводів, не заперечивши обставини укладення генерального договору та додаткового договору до нього, а також отримання 210200,00 грн кредитних коштів, Ковальський О.М. зазначив, що додатком 1 до додаткового договору №298/В/2018-2 встановлено графік погашення кредиту, згідно якого початком першого внеску є 01.11.2020.

В розрізі вказаного відповідач 1 зазначив, що вже після спливу одного місяця з моменту початку внесення першого платежу банком надіслано першу вимогу про погашення кредиту.

Також відповідач 1 зауважив на тому, що договір було укладено з фізичною особою-підприємцем з метою поповнення обігових коштів, тоді як згідно відомостей ЄДР видами діяльності ФОП Ковальського О.М. є виробництво меблів, оптова торгівля меблями, надання послуг з перевезення речей.

Водночас, за доводами відповідача 1, з моменту укладення договору від 27.04.2020 постановами Кабінету Міністрів України було встановлено карантин на території України та встановлено обмеження, у тому числі на здійснення певних видів діяльності, зокрема постановою КМУ №255 на період карантину заборонили роботу переважної більшості суб`єктів господарювання, а тому прибуток відповідача 1 зменшився через незалежні від нього причини, що вплинуло на можливість сплачувати кредит.

З огляду на вказане Ковальським О.М. зроблено посилання ч. 1 ст. 614, ч. 1 ст. 617 ЦК України та на ч. 2 ст. 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», до якої, за доводами відповідача 1, згідно Закону України №530-IX внесено зміни щодо того, що введення карантину визнається форс-мажорною обставиною.

Водночас Ковальський О.М. зазначив, що він не відмовляється від покладених на нього зобов`язань та має намір сплатити кредит, датою повернення якого є 26.04.2022, попри те, враховуючи наведене вище, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У відповідь на вказаний вище відзив АТ АКБ "Львів" зазначило, що доводи відповідача 1 спростовуються доданими до позову розрахунком заборгованості та графіком погашення кредиту, який Ковальським О.М. порушено, а тому надіслання банком вимоги і звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості є правомірним.

Також, на переконання позивача, посилання відповідача 1 на ч. 1 ст. 617 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження того, яким чином карантин вплинув на діяльність Ковальського О.М. суду не надано, тоді як кредит був наданий позичальнику за його зверненням саме в період карантину, а тому про всі ризики ведення господарської діяльності під час дії карантину відповідачу 1 було відомо і Закон України №530-IX не може бути застосований до спірних правовідносин.

Крім того, надаючи пояснення суду стосовно розрахунку заявлених до стягнення сум заборгованості, зокрема відсотків за користування кредитом, позивач зазначив, що:

- згідно додатку №1 до кредитного договору - графіку погашення, з 01.11.2020 позичальник мав здійснювати платежі як по тілу кредиту, так і по процентах, попри те за весь період користування кредитом кошти на погашення заборгованості винесено лише двічі, зокрема по сплаті процентів в листопаді 2020 року - 586,15 грн та в грудні 2020 року - 7 850,00 грн, як наслідок з листопада 2020 року по 24.03.2021 виникла заборгованість по нарахованих та не сплачених процентах в розмірі 49 498,77 грн;

- вказані у доданому до позовної заяви розрахунку нараховані і несплачені проценти в розмірі 49 498,77 грн складаються з: 54 888,50 грн нарахованих відстоків на поточну заборгованість + 3 046,43 грн нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості - 8 436,15 грн сплачених відсотків, що списано банком з поточного рахунку боржника на підставі п. 4.10. кредитного договору;

- згідно додатку №1 до кредитного договору - графіку погашення, з 01.05.2020 по 01.11.2020 позичальник не мав обов`язку вносити жодні платежі, у тому числі і відсотки, попри це згідно п. 3.2. договору проценти за такий період нараховувались, розмір яких згідно доданого до позовної заяви розрахунку складає 32 931,35 грн, а їх погашення розтерміновано графіком на наступні місяці, як наслідок вказані у графіку погашення суми процентів не збігаються із розрахованими позивачем сумами процентів;

- згідно додатку №1 до кредитного договору - графіку погашення, за період з 01.11.2022 по 01.03.2021 позичальник мав сплатити 31 479,82 грн процентів, з яких сплатив лише 8 436,15 грн, внаслідок чого несплаченими залишились 23 043,67 грн, а тому станом на момент проведення позивачем розрахунку - 23.03.2021 заявлені до стягнення 49 498,77 грн процентів складаються з 23 043,67 грн прострочених і не сплачених процентів та 26 455,10 грн нарахованих строкових процентів;

- 3 046,43 грн відсотків нараховано на прострочену заборгованість по основній сумі кредиту наростаючим підсумком, починаючи з першого простроченого платежу, що мав бути внесений 01.11.2020 у сумі 8 644,66 грн, та закінчуючи п`ятим платежем, що мав бути внесений 01.03.2021 у сумі 10 012,93 грн, у сукупності з усіма попередніми платежами загалом на суму 46 131,48 грн;

- до позовної заяви додано виписки по рахунках, якими підтверджується порядок нарахування процентів по кредитному договору: №UA5876001 - для обліку строкових нарахованих процентів та №UA5876900 - для обліку прострочених нарахованих процентів;

- зважаючи на договірну природу відносин між сторонами спору та погодження ними нарахування процентів за весь період користування кредитом до 26.04.2022, банк правомірно здійснював нарахування щомісячних процентів на весь залишок боргу: як на строкове тіло (основний борг) так і на прострочене тіло кредиту.

Водночас, згідно наданих усно у судових засіданнях представником позивача пояснень, вказати, з яких місячних сум складаються нараховані з 01.05.2020 по 01.11.2020 та розтерміновані до сплати у наступні місяці 32 931,35 грн процентів, не видається за можливе.

З огляду наведеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскільки відповідачем 2 не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, згідно ст. 165 ГПК України, дійшов висновку про здійснення розгляду даної справи у відповідній частині вимог до ОСОБА_2 за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, приписами ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту додатку №1 до додаткового договору №298/В/2018-2, позивачем як банком та ФОП Ковальським О.М. як позичальником погоджено поверненння 210 200,00 грн кредитних коштів та процентів за користування ними з розстроченням визначених платежів, починаючи з 01.11.2020 та до 26.04.2022, щомісячно.

Водночас з описової частини зазначеного рішення та наявних в матеріалах справи виписок по особовим рахункам і копії меморіального ордеру слідує, що 27.04.2020 позивачем як кредитодавцем надано ФОП Ковальському О.М. як позичальнику кредитні кошти у сумі 210 200,00 грн, а вказані обставини Ковальським О.М. не заперечено, як і не заперечено ним те, що 24.09.2020 його діяльність, як господарюючого суб`єкта, припинено за власним рішенням та жодного щомісячного платежу, зокрема, по поверненню кредиту ним не здійснено.

Згідно ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця права та обов`язки цієї особи за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З огляду наведених вище норм права та обставин справи суд дійшов висновку, що підписання позивачем як банком та ФОП Ковальським О.М. як позичальником генерального договору №298/В/2018 і додаткового договору №298/В/2018-2 свідчить про виникнення між позивачем та ФОП Ковальським О.М. правовідносин за договором позики (кредиту), що, у сукупності з отриманням позичальником кредитних коштів і простроченням повернення чергової частини кредиту, породжує для Ковальського О.М., незважаючи на припинення ним господарської діяльності, обов`язок як по достроковому поверненню всієї суми кредиту, так і по сплаті процентів за користування ним, а відповідний обов`язок станом на момент розгляду спору є таким, що настав з 01.10.2021, тобто після спливу 10 робочих днів з моменту звернення позивача до суду із позовом у зазначеній справі.

В розрізі вказаного вище висновку стосовно моменту настання у ОСОБА_1 обов`язку по достроковому поверненню кредиту судом враховано, що:

- обставини прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту є правовою підставою для дострокового повернення позики, а позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду з позовною заявою;

- надісланий позивачем ФОП Ковальському О.М. лист №115/0-20 від 25.02.2021 не містить вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту - 210 200,00 грн, а тому такий лист не є письмовою вимогою та, відповідно, підставою для дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним у розумінні пп. 4.8., 4.9. додаткового договору №298/В/2018-2, як наслідок є помилковими доводи позивача про настання обов`язку по достровому поверненню коштів з 23.03.2021, тобто після спливу 10 робочих днів з моменту отримання Ковальським О.М. листа №115/0-20 від 25.02.2021.

Наведеним вище спростовуються посилання ОСОБА_1 на те, що договірні відносини з банком виникли у нього, як у господарюючого суб`єкта, діяльність якого наразі припинено, тоді як ані види господарської діяльності позичальника, ані мета отримання кредиту - поповнення обігових коштів не впливають на суть правовідносин позики, що виникли між банком та позичальником, та не звільняють останнього від виконання договірного обов`язку по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними, як і не впливає на вказаний обов`язок припинення господарської діяльності Ковальським О.М., про що судом вже було вказано вище.

Решта ж посилань Ковальського О.М. на ч. 2 ст. 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» та на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 заборонено роботу переважної більшості суб`єктів господарювання, а згідно Закону України №530-IX введення карантину визнано форс-мажорною обставиною, судом визнаються неспроможними, позаяк форс-мажорні обставини, що згідно ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" мають бути підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати, не звільняють особу від виконання зобов`язання за договором, як і не звільняє від такого обов`язку відсутність у боржника коштів та/або скрутне фінансове становище боржника.

Так, суд звертає увагу відповідача 1 на те, що:

- неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому;

- форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, відтак в будь-якому випадку сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи, а кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Також відхиляються і посилання Ковальського О.М. на ч. 1 ст. 614, ч. 1 ст. 617 ЦК України, оскільки вказані норми регулюють підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, яка не є тотожною самому зобов`язанню, а тому наведені статті застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Підсумовуючи викладене суд висновує, що з 01.10.2021 у ОСОБА_1 виникло зобов`язання достроково повернути банку всю суму отриманих кредитних коштів у розмірі 210 200,00 грн.

Що ж до обов`язку позичальника по сплаті процентів за користування кредитом та, відповідно, розміру заборгованості за таким зобов`язанням слід зазначити таке.

Частина 1 ст. 1050 ЦК України презюмує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З викладених норм матеріального права, у сукупності із навденою вище ч. 1 ст. 1048 ЦК України слідує, що такими приписами врегульовано відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, і такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Водночас абзац 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, тоді як у випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання по поверненню кредиту, застосуванню підлягає ст. 625 ЦК України, як те унормовано ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

Тобто законодавство встановлює як надання можливості правомірно користуватись отриманими коштами протягом певного часу до погодженого моменту їх повернення, одночасно зі сплатою коштів за таке користування - відсотків, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен повернути гроші, але неправомірно їх не повертає.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, як наслідок за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за легальне користування кредитом, а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі 917/682/20 та від 07.10.2021 у справі №918/153/21.

Так, з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором кредиту №298/В/2018-2 від 27.04.2020 та наданих позивачем до такого розрахунку пояснень слідує, що банком здійснено нарахування одночасно:

- як 54 888,50 грн відсотків на поточну суму заборгованості, тобто на суми кредиту, якими у відповідні місяці позичальник користувався легально, до настання строку повернення чергового платежу;

- так і 3 046,43 грн відсотків на прострочену суму заборгованості, тобто на суми невнесених позичальником щомісячних платежів, строк повернення яких настав.

Поряд з тим, за доводами позивача, до 54 888,50 грн відсотків включено також 32 931,35 грн відсотків, нарахованих з 01.05.2020 по 01.11.2020, строк сплати яких згідно графіку погашення було розтерміновно щомісячно на весь період кредитування до 26.04.2022.

Отже, враховуючи погодження сторонами генерального договору №298/В/2018 і додаткового договору №298/В/2018-2 умов про сплату процентів, а також передбачену вказаними вище нормами закону неможливість нарахування кредитодавцем процентів за нелегальне (прострочене) користування кредитом, суд дійшов висновку про безпідставність як нарахування позивачем 3 046,43 грн відсотків на прострочену суму заборгованості, так і заявлення до стягнення усієї суми відсотків, нарахованих з 01.05.2020 по 01.11.2020.

Вказаним вище спростовуються доводи позивача про можливість нарахування відсотків протягом всього часу користування кредитом, незалежно від правомірності такого користування.

В розрізі зазначеного судом враховано, що:

- принцип свободи договору не є безумовним і межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, а погоджені сторонами умови договору повинні відповідати не лише вимогам ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а й засадам справедливості, добросовісності, розумності як складової елемента загального конституційного принципу верховенства права;

- не є неможливим стягнення усієї суми погожених у графіку погашення відсотків, позаяк така сума відсотків передбачалась на період легального та належного користування кредитом, відтак наявність у банку права нараховувати відсотки з 01.05.2020 по 01.11.2020 не свідчить про автоматичне виникнення у позичальника обов`язку повернути усі нараховані за такий період відсотки достроково.

Також судом взято до уваги, що вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених ст. 625 ЦК України позивачем за позовом у даній справі не заявлено, тоді як позовні вимоги розглядаються судом в межах заявлених позивачем підстав та обраного способу захисту. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №904/3094/20.

Враховуючи наведене вище, а також заявлений позивачем період обрахунку, суд дійшов висновку, що арифметично правильна сума відсотків за користування кредитом складає 34 624,47 грн та включає: передбачені графіком погашення платежі за 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, відповідно, у сумах 6877, 60 грн, 6486,31 грн, 6420,85 грн, 6185,73 грн, 5509,33 грн, а також платіж за 01.04.2021 частково у сумі 3 144,65 грн, що розрахована судом з урахуванням умов договору за легальне користування з 01.03.2021 по 23.03.2023 кредитом у сумі 164 068,52 грн.

Водночас, враховуючи обставини списання позивачем 8 436,15 грн в рахунок часткового погашення боргу по відсоткам за вказані місяці, суд дійшов висновку, що обраховані судом 34 624,47 грн відсотків підлягають зменшенню на 8 436,15 грн, а тому заявлені до стягнення 49 498,77 грн заборгованості по відсоткам є обґрунтованими та підставними у сумі 26 188,32 грн.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статей 553, 554, 627, 629 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду наведеного, неповернення відповідачем 1, як позичальником, у погоджені сторонами строки суми наданого кредиту свідчить про порушення грошових зобов`язань за кредитними договором, що, відповідно, породжує для відповідача 2, як поручителя, солідарний разом з позичальником обов`язок по поверненню забезпечених порукою сум кредиту та процентів за користування ним.

Втім станом на момент ухвалення рішення у зазначеній справі суду не надано належних доказів на підтвердження обставин повернення позичальником та/або поручителем на рахунок позивача 210 200,00 грн кредитних коштів та сплати відсотків за користування таким кредитом.

За таких обставин, оскільки відповідачі 1, 2 свої грошові зобов`язання за додатковим договором №298/В/2018-2 та договором поруки належним чином не виконали, а розмір заявленої до стягнення заборгованості, зокрема, по тілу кредиту відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично правильним, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 210200,00 грн основного боргу, як такої, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачами.

Водночас, враховуючи встановлення нормативно обґрунтованого та арифметично правильного розміру відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що вимога позивача про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 49 498,77 грн заборгованості по відсоткам підлягає частковому задоволенню в розмірі 26 188,32 грн.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України суд дійшов висновку про покладення судового збору на позивача та відповідачів 1, 2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог і розподілу належної до сплати відповідачами 1, 2 суми між останніми порівну.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ідентифікаційний код 09801546) 210 200 (двісті десять тисяч двісті) грн 00 коп. заборгованості по основному боргу та 26 188 (двадцять шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн 32 коп. грн заборгованості по відсоткам.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ідентифікаційний код 09801546) 1 772 (одну тисячу сімсот сімдесят дві) грн 91 коп. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ідентифікаційний код 09801546) 1 772 (одну тисячу сімсот сімдесят дві) грн 91 коп. судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 13.03.2023.

Суддя В.А. Ярема