ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 грудня 2022 року Справа № 903/652/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши справу №903/652/22

за позовом: Спільно українсько-польське підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Експо», Луцький р-н., с. Струмівка

до відповідача: UAB «I-Service», м.Вільнюс, Литовська Республіка

про стягнення 133 243,33 Євро, що еквівалентно 4 870 576,68 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Встановив: Позивач - Спільно українсько-польське підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Експо» звернувся з позовом до UAB «I-Service» про стягнення 133 243,33 Євро, що еквівалентно 4 870576,68 грн. в т.ч.: 118 000,44 Євро заборгованості, 15242,89 Євро пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов дилерської угоди INT -53/21 від 02.08.2021, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 02.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.09.2022.

Ухвалою суду від 19.09.2022 відкладено підготовче засідання на 24.10.2022 для можливості направити належним чином відповідачу нотаріально засвідченим перекладом на литовську мову ухвали про відкриття провадження у справі від 02.09.2022 для її виконання UAB «I-Service» та запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.09.2022.

Ухвалою суду від 24.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 01.12.2022, відкладено підготовче засідання на 28.11.2022.

Ухвалою суду від 28.11.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.12.2022.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» від 01.01.1990 №23, FCA «Франко-перевізник» означає, що зобов`язання продавця щодо поставки вважається виконаним після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевізника, названого покупцем, у погодженому місці або пункті. Якщо покупець не вказав точного пункту, то продавець може вибрати у межах домовленого місця або зони пункт, де перевізник візьме товар від свою відповідальність. Якщо з торговим звичаєм потрібна допомога продавця щодо укладення договору з перевізником (наприклад, у випадку використання залізничного або повітряного транспорту), то продавець може діяти на ризик і рахунок покупця.

Відповідно до ч.5 ст.29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному обсязі, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Враховуючи в сукупності ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», пункт 11.2. угоди якою сторони передбачили, якщо неможливо вирішити спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або в зв`язку з ним, у тому числі ті, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Господарському суді Волинської області (43010, Україна, Волинська обл., м.Луцьк, пр-т Волі, 54а), а відтак спір підсудний Господарському суду Волинської області.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав клопотання за вх.№01-57/7147/22 від 26.12.2022 у якому просить здійснювати судовий розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується трекінгом поштових відправлень. (а.с.93-94)

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

02.08.2021 між Спільним українсько-польським підприємством в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Експо» (позивач) та UAB «I-Service» (відповідач) укладено дилерську угоду № INT-53/21.

Відповідно до 4.1. угоди визначено, що постачальник зобов`язався поставляти обладнання дилеру по цінах вказаних у специфікаціях, які формуються відповідно до прайс-листів, що надаються постачальником дилеру. Сторони визначають, що ціни на обладнання вказані у прайс-листах є попередніми і можуть змінюватися постачальником в залежності від показників, які обумовлюють ціну обладнання шляхом надання дилеру нових прайс-листів.

Згідно пункту 5.1.угоди сторони передбачили, що обладнання, що поставляється, оплачується за узгодженими цінами, згідно специфікації, які є невід`ємними частинами даної угоди.

Відповідно до пункту 6.1 угоди передбачено, що передача обладнання дилеру за угодою проводиться в строки і в кількості узгоджених у відповідній специфікації.

Пунктом 6.2. угоди визначено сторонами, що умови поставки :FCA-Україна, Волинська обл., Луцький р-н., с. Струмівка, вул. Рівненська, 4 (інкотермс 2010).

Відповідно до пункту 7.1. угоди визначено, що якщо оплата не буде здійснена дилером в строк обумовлений п. 5.3 угоди, дилер сплачує постачальнику неустойку в розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно пункту 14.2. угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до 31.12.2022.

02.01.2022 між Спільним українсько-польським підприємством в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Експо» (позивач) та UAB «I-Service» (відповідач) укладено угоду про внесення змін до дилерської угоди № INT-47/20 від 03.07.2020 , а саме у пункті 2 сторонами узгоджено, що грошові кошти сплачені дилером, як передоплата по специфікаціях, вказаних у п. 1 цієї угоди у розмірі 12 267,04 Євро не повертаються дилеру, а зараховуються постачальнику в рахунок погашення заборгованості дилера за дилерською угодою № INT-53/21 від 02.08.2021.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер. Укладена між ними дилерська угода № INT-53/21 від 02.08.2021 предметом судових розглядів не виступала, недійсною судом не визнавалась, сторонами розірвана не була.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На виконання умов угоди позивач поставив, а відповідач прийняв товар, що підтверджується:

1) специфікацією №000000001 від 13.08.2021, товар поставлений загальною вартістю 107 064,20 Євро, відповідно до:

- інвойсу № Ex-00002071 від 02.09.2021 на загальну суму 43 578,96 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/043530 від 02.09.2021, CMR №994160 від 02.09.2021;

- інвойсу № Ex-00002072 від 02.09.2021р. на загальну суму 30 433,50 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/044815 від 04.09.2021 року, CMR №151671 від 04.09.2021;

- інвойсу № Ex-00002073 від 07.09.2021 р. на загальну суму 33 051,74 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/900176 від 07.09.2021 року, CMR №954909 від 07.09.2021;

2) специфікацією №000000002 від 13.08.2021 товар загальною вартістю 56 685,51 Євро, відповідно до:

- інвойсу № Ех-00002076 від 03.09.2021р. на загальну суму 27 326,24 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/044803 від 04.09.2021, CMR №424706 від 04.09.2021

- інвойсу № Ex-00002077 від 02.09.2021 на загальну суму 29 359,27 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/043559 від 02.09.2021, CMR №151662 від 02.09.2021.

3) згідно зі специфікацією №000000003 від 13.08.2021, товар загальною вартістю 20 810,60 Євро, відповідно до:

- інвойсу № Ex-00002442 від 30.09.2021 вартістю 20 810,60 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/900317 від 01.10.2021, CMR №903366 від 01.10.2021.

4) специфікацією №000000004 від 13.08.2021, товар поставлений загальною вартістю 25 707,17 Євро, відповідно до:

- інвойсу № Ех-00002442 від 30.09.2021 вартістю 17 835,29 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/900317 від 01.10.2021, CMR №903366 від 01.10.2021.

- інвойсу № Ex-00002701 від 29.09.2021 на загальну суму 7 871,88 Євро, вантажно-митної декларації №UA205140/2021/900310 від 30.09.2021, CMR №818882 від 30.09.2021.

Отже, судом встановлено, що відповідачу поставлено товару за дилерської угодую у розмірі 210 267,48 Євро, що складає загальну суму договору, як зазначено у пункті 5.2. договору.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем було сплачено за поставку товару частково в сумі 92 267,04 Євро, що підтверджується:

-банківською випискою від 13.12.2021 року на суму 50 000,00 Євро;

-банківською випискою від 15.02.2022 року на суму 30 000,00 Євро,

-перезараховано суму 12 267,04 Євро, як погашення заборгованості за договором згідно з угодою про внесення змін від 02.01.2022 року до дилерської угоди № INT-47/20 від 03 липня 2020, за рахунок платежу здійсненого за банківською випискою від 01.12.2021 року на суму 23 598,67 Євро.

Отже, судом досліджено та встановлено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в сумі 118 000,44 Євро, яка підтверджена належними та допустимими доказами , відповідачем не спростована.

За таких обставин позовна вимога про стягнення 118 000,44 Євро основного боргу підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення пені в сумі 15 242,89 Євро, судом враховано наступне.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що підтверджується положенням статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Незважаючи на встановлений договором розмір штрафних санцій, пеня за прострочення строку оплати не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7.1. угоди визначено, що якщо оплата не буде здійснена дилером в строк обумовлений п. 5.3 угоди, дилер сплачує постачальнику неустойку в розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Суд, перевірив розрахунок позивача пені в розмірі 15 242,89 Євро з 31.12.2021 по 01.07.2022 вважає що остання нарахована правомірно та підлягає до задоволення.

У відповідності із ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно п. 11.2. угоди визначено, якщо неможливо вирішити спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або в зв`язку з ним, у тому числі ті, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Господарському суді Волинської області (43010, Україна, Волинська обл., м. Луцьк, пр-т Волі, 54а), згідно українського матеріального і процесуального права.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Отже, оскільки на території України мало місце як надання транспортно-експедиційних послуг так і укладення самого договору, то спір між сторонами підсудний судам України у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Судом встановлено, що факт здійснення перевезень вантажів відповідача були оформлені CMR-накладні, відповідно до таких відносин сторін застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, згоду на обов`язковість Конвенції КДПВ надано Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01 серпня 2006 .

Згідно з частиною 1 статті 1 Конвенції КДПВ, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до частини 1 статті 31 Конвенції КДПВ, в усіх судових провадженнях, які виникають у зв`язку із перевезенням, яке здійснюється відповідно до цієї Конвенції, позивач може звернутися до будь-якого суду або арбітражу договірної країни, визначеної угодою між сторонами, і на додаток до цього, до судів або арбітражів країни, на території якої:

a) відповідач має звичайне місце проживання або основне місце розташування свого підприємства або відділення чи агентства, за допомогою яких був укладений договір перевезення, або

b) знаходиться місце отримання вантажу перевізником, або місце передбачене для його доставки, і не може звертатися до будь-яких інших судів або арбітражів.

Отже, частиною 1 статті 31 Конвенції КДПВ регламентовано право позивача на звернення до суду на території якого, зокрема, знаходиться місце отримання вантажу перевізником.

Оскільки місце завантаження вантажу знаходилось на території Волинської області, а відтак спір, який виник між сторонами у справі, підсудний Господарському суду Волинської області.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підлягає до задоволення.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з UAB «I-Service» (Реєстраційний номер: 301743860, Номер платника ПДВ: LT15, IBAN НОМЕР_1 в AB SEB Bankas) на користь Спільного українсько-польського підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Експо» (, IBAN НОМЕР_2 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) 133 243,33 Євро, що еквівалентно 4 870 576,68 грн. по курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на дату подачі цього позову в т.ч.: 118 000,44 Євро - основного боргу, 15 242,89 Євро пені та 73 058,65 грн. судових витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

30.12.2022

Суддя В. М. Дем`як