ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1112/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гуртовенко Р.М., ордер серії АМ №1019012 від 14.12.2021;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцька пересувна механізована шляхово-будівельна колона №42" (с.Сташки Овруцького району Житомирської області)

до Фізичної особи ОСОБА_1 (с.Сташки Овруцького району Житомирської області)

про стягнення 284486,69грн (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 31.10.2022).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруцька пересувна механізована шляхово-будівельна колона №42" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла на підставі договору оренди приміщення від 01.01.2019 у розмірі 212953,24грн, з яких: 200000,00грн основного боргу, 8935,45грн інфляційних втрат та 4017,79грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі договору оренди від 01.01.2019 в частині оплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду від 16.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.12.2021.

13.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив від 06.12.2021 на позовну заяву, згідно з яким останній вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, заперечує укладення договору оренди приміщення кафе від 01.01.2019 на умовах, вказаних у позові, стверджує, що долучений договір оренди зазначеними в ньому сторонами не підписувався (а.с.31-33).

Ухвалою господарського суду від 10.01.2022 постановлено здійснювати розгляд справи №906/1112/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, замінено судове засідання для розгляду справи №906/1112/21 по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання на 07.02.2022.

18.01.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 14.01.2022, згідно з якою позивач просить стягнути з ФОП Соколової Тетяни Миколаївни на користь ТОВ "Овруцька пересувна механізована шляхово-будiвельна колона №42" заборгованість у розмірі 208553,24грн, з яких: 195600,00грн основний борг, 8935,45грн інфляційні втрати та 4017,79грн 3% рiчні (а.с.53).

07.02.2022 представник відповідача подав суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі №906/1112/21, яке обґрунтоване тим, що відповідачка заперечує факт підписання договору оренди приміщення кафе від 01.01.2019 у редакції, яка долучена до позовної заяви, та як наслідок існування боргових зобов`язань перед позивачем (а.с.59-60).

Ухвалою господарського суду від 15.02.2022 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Житомирському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, провадження у справі №906/1112/21 зупинено до одержання судом експертного висновку.

22.07.2022 від Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 11.07.2022 №СЕ-19/106-22/2406-ПЧ за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи у справі №906/1112/21 (а.с.73-78).

Ухвалою суду від 01.08.2022 провадження у справі поновлено, та підготовче засідання призначено на 27.09.2022.

Ухвалою господарського суду від 27.09.2022 відкладено підготовче засідання на 31.10.2022.

31.10.2022 на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 284486,69грн, з яких 195600,00грн основного боргу, 74 706,69грн інфляційних втрат та 14 180,00грн 3% рiчних.

Ухвалою суду від 31.10.2022 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Овруцька пересувна механізована шляхово-будівельна колона №42" від 31.10.2022 про збільшення позовних вимог; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1112/21 до судового розгляду по суті на 05.12.2022.

Ухвалою господарського суду від 05.12.2022 відкладено розгляд справи по суті на 27.12.2022.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судове засідання 27.12.2022 не з`явились, у відзиві на позовну заяву від 06.12.2021 висловила свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за №165 (копія ухвали суду від 05.12.2022 у справі №906/1112/21), надіслане відповідачу, однак не вручене під час доставки.

У даному випадку суд приймає до уваги те, що неотримання відповідачкою кореспонденції, яка направлялася судом на адресу її місця проживання зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруцька пересувна механізована шляхово-будівельна колона №42" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Соколовою Тетяною Миколаївною (орендар, відповідач) укладено договір оренди приміщення (а.с.7-8), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в платне строкове користування частину приміщення кафе (їдальня) площею 80 кв.м., кімнати (приміщення) №1,2,3,4, площею 120 кв.м., які розташовані на другому поверсі адміністративного приміщення, та знаходиться за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с.Сташки, вул.Шевченка,33. Разом площа, яка передається в оренду складає 200кв.м (п.1.1 договору).

За умовами п.1.4. договору, при передачі об`єкта оренди орендареві, складається акт прийому-передачі, в якому відображається стан об`єкта оренди, його систем та орендованого майна. Акт приймання-передачі підписується сторонами одночасно з підписанням цього договору і є підставою для передачі ключів від орендованих приміщень.

Відповідно до п.п.3.1.,3.2. договору оренди, за користування об`єктом оренди, який переданий в оренду на умовах цього договору встановлюється орендна плата за 1 (один) кв.м. орендованої площі в розмірі 100 (сто)грн/м2. Орендна плата розраховується та сплачується щомісячно, до кінця місяця, передуючого тому, за який проводиться оплата на підставі рахунку, виставленого орендодавцем і підписаного сторонами.

На виконання умов зазначеного договору від 01.01.2019, позивач передав, а відповідачка прийняла в оренду нерухоме майно за актом приймання-передачі орендованого майна, а саме: частину приміщення кафе (їдальня) площею 80 кв.м., кімнати (приміщення) №1,2,3,4, площею 120 кв.м., які розташовані на другому поверсі адміністративного приміщення, та знаходиться за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с.Сташки, вул.Шевченка,33. Разом площа, яка передається в оренду складає 200кв.м (а.с.9).

На підтвердження факту користування відповідачем орендованим майном в період з січня 2019 по жовтень 2019 позивачем долучено акт надання послуг №264 від 31.10.2019 на суму 200000,00грн, що підписаний та скріплений печатками обох сторін (а.с.10).

Однак орендар в порушення умов договору в частині своєчасної сплати орендних платежів, сплатив лише 4400,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №229 від 28.12.2019 (а.с.34).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань в частині сплати орендних платежів за відповідачкою утворилась заборгованість у розмірі 195600,00грн.

26.05.2020 позивач надіслав на адресу відповідача претензію, в якій просив не пізніше 10 банківських днів з дати отримання претензії сплатити на розрахунковий рахунок орендодавця заборгованість за договором оренди приміщення від 01.01.2019 (а.с.11,117-119). Однак відповідачка вимогу позивача залишила без відповіді та задоволення.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з Соколової Т.М. заборгованості, яка виникла на підставі договору оренди від 01.01.2019.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд визнає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково враховуючи наступне.

Підставою звернення до суду став факт неналежного виконання відповідачкою зобов`язань щодо оплати орендних платежів на підставі договору оренди приміщення від 01.01.2019.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст.16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ч.1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав, а відповідачка прийняла в оренду нерухоме майно, що розташоване на другому поверсі адміністративного приміщення, та знаходиться за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с.Сташки, вул.Шевченка,33, загальною площею 200 кв.м.

Частина 1 статті 762 ЦК України встановлено, що плата за користування майном справляється з наймача.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, умовами договору, зокрема, пунктом 3.2. договору передбачено порядок та умови оплати орендних платежів, а саме зазначено, що орендна плата розраховується та сплачується щомісячно, до кінця місяця, передуючого тому, за який проводиться оплата на підставі рахунку, виставленого орендодавцем і підписаного сторонами.

У даному випадку суд приймає до уваги, що позивачем не надано виставлених орендодавцем і підписаних сторонами рахунків на оплату в порядку, визначеному п.3.2 договору оренди приміщення від 01.01.2019, відтак строк виконання зобов`язання з оплати орендних платежів слід визначати з урахуванням вимог ч.2 ст.530 ЦК України, тобто протягом 7 днів з моменту отримання претензії №26 від 26.05.2020.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Заперечення відповідачки щодо факту підписання нею договору оренди приміщення від 01.01.2019 спростовується наявним у матеріалах справи Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній господарській справі від 11.07.2022 №СЕ-19/106-22/2406-ПЧ.

Так у Висновку експерта зазначено, що підпис від імені Соколової Т.М. у договорі оренди приміщення від 01.01.2019 виконаний Соколовою Тетяною Миколаївною. Підписи від імені ОСОБА_1 у акті приймання-передачі орендованого майна від 01.01.2019 та акті надання послуг №264 від 31.10.2019 виконані Соколовою Тетяною Миколаївною (а.с.72-78).

За приписами ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких підстав, суд приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, складений судовим експертом Максимом Яновичем, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивого висновку (ст.384 Кримінального кодексу України), оскільки висновок експерта обґрунтований, не суперечить іншим матеріалам справи і не викликає сумнівів у його неправильності. Крім того, суд зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", а тому за таких підстав, вказаний висновок експерта є належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи підтверджений факт укладення сторонами у справі договору оренди приміщення від 01.01.2019 та факт передачі позивачем відповідачці за актами приймання-передачі від 01.01.2019 орендованого приміщення.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за оренду приміщення за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 сумі 195600,00грн не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально; відповідачкою не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, останньою не доведено належного виконання взятого на себе зобов`язання обумовленого договором оренди приміщення від 01.01.2019.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 195600,00грн заборгованості з орендної плати є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ГПК України 74706,69грн інфляційних та 14074,11грн 3% річних, які нараховані за період з 01.06.2020 до 30.10.2022 (а.с.97-98).

Як унормовано приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Із долучених до позовної заяви розрахунків інфляційних втрат та 3% річних суд установив, що відповідні нарахування позивач здійснив на прострочену, на його думку, заборгованість з 01.06.2020 по 30.10.2022.

Слід зазначити, що з огляду на вимоги статті 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом встановлено, що при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних позивачем не прийнято до уваги, що дату прострочення виконання зобов`язання з оплати орендних слід визначати з претензії, яка була направлена відповідачці 26.05.2020, з урахуванням ч.2 ст.530 ЦК України, тобто з 08.06.2020.

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок 3% річних та інфляційних за період з 08.06.2020 по 30.10.2022, суд дійшов висновку, що розмір 3% річних, які підлягають до стягнення, становить 14074,11грн, інфляційних - 74706,69грн. Вимоги про стягнення 105,89грн 3% річних нарахованих за період з 01.06.2020 по 07.06.2020 заявлені не обґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Крім іншого, судом враховано, що згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Соколової Тетяни Миколаївни за її рішенням від 10.01.2020 (а.с.15).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що на час подання позову до суду відповідачка не мала статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до п.73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Враховуючи наведене, оскільки спірні правовідносини пов`язані з підприємницькою діяльністю фізичної особи - підприємця Соколової Тетяни Миколаївни, то даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Крім того, суд звертає увагу, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

Оскільки договір оренди приміщення від 01.01.2019 укладений з відповідачкою, як підприємцем, для здійснення господарської діяльності, правовідносини, пов`язані з його використання є господарськими, спір у даній справі підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст.ст.13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачка доказів сплати заборгованості не надала, доводів позивача не спростувала.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню частково на суму 284380,80грн, з яких:195600,00грн основного боргу, 74706,69грн інфляційних та 14074,11грн. 3% річних.

Суд відмовляє в позові в частині стягнення 105,89грн 3% річних.

Судовий збір, відповідно до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцька пересувна механізована шляхово-будівельна колона №42" (вул.Шевченка, 33, с.Сташки Овруцького району Житомирської області, 11106, )

- 195600,00грн основного боргу;

- 74706,69грн інфляційних;

- 14074,11грн. 3% річних;

- 4265,71грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 105,89грн 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.01.23

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у справу;

2,3- сторонам (рек)