ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2022 р. м. ХарківСправа № 922/1479/22

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши справу

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області, м.Харків (адреса: вул.Конєва,20, м.Харків, 61004), в інтересах держави, в особі: 1. Харківської обласної ради, м.Харків адреса: вул.Сумська, 64, м.Харків, 61002); 2. Департаменту науки і освіти Харківської військової адміністрації, м.Харків (адреса: м-н Свободи, 5, Держпром, 9-й під., 4 поверх, м.Харків, 61022); 3. Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради, м.Харків (адреса: вул.Катаєва,20, м.Харків, 61019); 4. Північно-Східного офісу Держаудитслужби , м.Харків (адреса: м-н Свободи, 5, Держпром, 4 під., 10 поверх, м.Харків, 61022)
до Фізичної особи-підприємця Дроздова Олександра Андрійовича, м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 40568,66 грн.
за участю представників:

прокурора - Вождаєва Н.О. (посвідчення №066831 від 11.01.2022 року);

позивача -1 не з`явився;

позивача - 2 не з`явився;

позивача - 3 Цимбалістий В.А. (адвокат, ордер серія АХ №1104199 від 10.10.2022 року);

позивача - 4 не з`явився;

відповідач Дроздов О.А. (особисто), адвокат Теслюк А.С. (ордер серія АХ №1106506 від 01.10.2022 року).

ВСТАНОВИВ:

07.09.2022 року до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області в інтересах держави в особі: 1)Харківської обласної ради; 2)Департаменту науки і освіти Харківської військової адміністрації; 3)Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради; 4).Північно-Східного офісу Держаудитслужби про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дроздова Олександра Андрійовича на користь Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради безпідставно сплачених бюджетних коштів в сумі 40568,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області (далі - ухвала суду) від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі №922/1479/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

19.09.2022 року від позивача-4 надійшли пояснення (вх.№10189), в яких останній доводить до відома суду, що надати ґрунтовні пояснення з приводу порушень, виявлених Новобоварською окружною прокуратурою Харківської області, не вбачається за можливе, оскільки перевірка закупівель та моніторинг процедури, зазначеній у позові закупівлі у КМ "Харківська санаторна школа №9", не проводились.

29.09.2022 року від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№10867) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи №922/1479/22 за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 12.10.2022.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з введенням Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку розгляду справи, встановленого ст.248 ГПК України. Отже, суд приймає рішення у справі у розумний строк.

03.10.2022 року від позивача-2 надійшли пояснення (вх.№11065), в яких останній доводить до відома суду, що надати ґрунтовні пояснення з приводу порушень, виявлених Новобоварською окружною прокуратурою Харківської області, не вбачається за можливе, оскільки перевірка зазначених у позові закупівлі не проводилась.

Ухвалою суду від 11.10.2022 року, у зв`язку із масованим ракетним обстрілом України і реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, судове засідання, призначене на 12.10.2022, було відкладено на 25.10.2022 року.

17.10.2022 року від позивача-4 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.10.2022 року задоволено клопотання позивача-4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

24.10.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№12362), в якому відповідач не погоджується з обставинами, наведеними прокурором в позовній заяві, просить відмовити в позові, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Відповідач зазначає, що додатковими угодами, про які зазначає прокурор в позовній заяві, зміна ціни за одиницю товару відбувалася не більш ніж на 10 відсотків, що не суперечить ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі». Коливання цін на ринку підтверджується наданою інформацією Головного управління статистики у Харківській області, а також довідкою Товарної біржі "УРТБ".

25.10.2022 року прокурор надав відповідь на відзив (вх.№12496), в якій не погодився з доводами відповідача, зазначеними у відзиві та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, відповідач не надав у зверненні до Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" документальні дані, які б обґрунтовували коливання ціни як в сторону збільшення так і в сторону зменшення за період з 02.03.2020 по 28.11.2020. Таким чином, самі по собі дані, викладені в довідках Головного управління статистики у Харківській області та довідках Товарної біржі "УРТБ", не можуть підтверджувати наявність/відсутність коливання ціни станом на момент укладення додаткових угод.

Ухвалою суду від 25.10.2022 року судове засідання було відкладено на 08.11.2022 року, яке було відкладено на 23.11.2022 року.

01.11.2022 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив (вх.№12946), в яких заперечує проти тверджень прокурора та просить в позові відмовити повністю. Також, відповідач просить у разі задоволення судом позовних вимог, зробити перерахунок суми, яка нарахована у позовній заяві прокурором, та на 10% зменшити.

03.11.2022 року від позивача-4 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року задоволено клопотання позивача-4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.11.2022 року судове засідання відкладено на 07.12.2022 року, яке протокольною ухвалою було відкладено на 26.12.2022 року.

23.11.2022 року відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№14801), яке в подальшому не підтримав.

07.12.2022 року відповідач надав клопотання про закриття провадження у справі (вх.№15748), яке відповідно до пояснень відповідача, є фактично клопотанням про залишення позову без розгляду;

20.12.2022 року позивач-2 надав клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№16736).

- 23.12.2022 року прокурор надав заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі ( вх.№16990).

Усі надані учасниками справи документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення щодо наданого клопотання (вх.№15748) про закриття провадження у справі та просив суд розглядати вищезазначене клопотання, як клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та просив суд за наслідками розгляду даної справи прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача-3 поклався на розсуд суду щодо заявленого клопотання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до чч.3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Як свідчать матеріали справи, в межах даної справи прокурор подав позов в інтересах держави в особі: 1.Харківської обласної ради, 2.Департаменту науки і освіти Харківської військової адміністрації, 3.Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради, 4.Північно-Східного офісу Держаудитслужби, та зазначає, що Харківська обласна рада є розпорядником бюджетних коштів, а Комунальний заклад "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області. Органом, що здійснює управління майном санаторної школи є Харківська обласна рада. Комунальний заклад "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради є замовником закупівлі, виступає стороною у спірному договорі та фінансується за рахунок бюджетних коштів.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано безпідставне укладення Комунальним закладом "Харківська санаторна школа №9" (позивач-3) додаткових угод до договору про закупівлю з ФОП Дроздов О.А. (відповідач), які не відповідають вимогам Закону, та внаслідок чого останній незаконно отримав кошти за поставлений товар.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі №915/478/18, пункт 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Як вже зазначалося, питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі-Закон), який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 № 911/2169/20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Позов у цій справі Прокурор подав в інтересах держави в особі як суб`єктів владних повноважень (Харківської обласної ради, Північно-Східного офісу Держаудитслужби та Департаменту науки і освіти Харківської обласної військової адміністрації) так і Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради, яке не є таким суб`єктом, та з посиланням на їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають в недопущенні порушень законодавства в сфері публічних закупівель.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Комунальний заклад "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради має у своєму складі структурний підрозділ - інтернат з частковим або повним утриманням учнів (вихованців). Утримання учнів (вихованців) в інтересах санаторної школи здійснюється за кошти обласного бюджету та інших джерел, не заборонених чинним законодавством (пп.1.10,1.11).

Комунальний заклад "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

З наведеного вбачається, що Комунальний заклад "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради є юридичною особою публічного права, права та обов`язки якої набуває з моменту державної реєстрації та самостійно приймає рішення і здійснює діяльність в межах компетенції, передбаченої чинним законодавством України та має право від свого імені укладати договори, бути позивачем та відповідачем у судах, а також не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, і не є суб`єктом владних повноважень, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність звернення прокурора з цим позовом в інтересах названого суб`єкта господарювання, оскільки таке звернення суперечить вказаним вище положенням чинного законодавства, зокрема положенням ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

При прийнятті даної ухвали суд враховує правову позицію, викладену в Постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 18.11.2022 по справі №914/2656/21 щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Беручи до уваги наведене, та враховуючи той факт, що єдиною заявленою прокурором в позові вимогою є стягнення з Фізичної особи-підприємця Дроздова Олександра Андрійовича на користь Комунального закладу "Харківська санаторна школа №9" Харківської обласної ради надмірно сплачених 40568,66 грн, в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі вказаної школи та про необхідність залишення без розгляду позовних вимог прокурора відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Згідно з ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви без розгляду.

Враховуючи відсутність клопотання про повернення судового збору, у суду на даний час відсутні підстави для повернення прокурору з Державного бюджету України сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 53, 226, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Залишити позов у справі №922/1479/22 без розгляду, на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначенні статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 30.12.2022

Суддя К.В. Аріт