ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"15" грудня 2022 р. Справа№ 910/17423/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Панченко Ю.В.,

від відповідача: Малярчук Ю.Б., Собко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 (повний текст рішення складено 12.07.2022)

у справі №910/17423/21 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 6 468 634,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 5 732 794,70 грн основного боргу, 99 420,80 грн 3% річних, 415 902,48 грн пені, 220 516,68 грн інфляційних втрат та 97 029,52 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору транспортування природного газу № від 31.12.2019 (далі по тексту - Договір) в частині оплати за перевищення замовленої потужності за січень 2021 року у розмірі 23 434,36144 тис.м.куб. на загальну суму 5 732 794,70 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 415 902,48 грн пені на підставі п.п. 13.1, 13.5 Договору, 99 420,80 грн 3% річних та 220 516,68 грн інфляційних втрат згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» заборгованість у розмірі 5 732 794,70 грн, 3% річних у розмірі 99 420,80 грн, пеню у розмірі 415 902,48 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 220 516,68 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 97 029,52 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо перевищення відповідачем замовленої потужності за січень 2021 року у розмірі 23 434,36144 тис.м.куб. на загальну суму 5 732 794,70 грн згідно рахунку на оплату №01-2021-/9980000 від 31.01.2021 та звіту Оператора від 31.01.2021, тоді як відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту складання та направлення позивачу мотивованої відмови від їх підписання у встановлений п. 11.3 Договору строк. Крім того, відповідач не заперечує факт перевищення ним договірної потужності у січні 2021 року у розмірі 1 307,05702 тис.м.куб. на загальну суму 319 747,97 грн. У матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження факту звернення відповідача до позивача з метою уточнення фактичних обсягів перевищення використання договірної потужності з метою дотримання положень п. 4.1 Договору щодо свого обов`язку не перевищувати замовлені потужності, а також своєчасно оплачувати вартість наданих послуг. Відносно розміру перевищеної відповідачем потужності в об`ємі 23 434,36144 тис.м.куб., то суд першої інстанції виходив з того, що визначення плати за перевищення замовленої потужності є об`єм природного газу, що подається на точку входу до ГТС з боку відповідача, що в даному випадку становить в загальному розмірі 23 434,36144 тис.м.куб.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 415 902,48 грн пені, нарахованої на підставі п.п. 13.1, 13.5 Договору, 99 420,80 грн 3% річних та 220 516,68 грн інфляційних втрат, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір яких судом визнано арифметично вірним.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 в частині стягнення 6 148 886,89 грн, з яких: 5 413 043,73 грн основного боргу, 99 420,80 грн 3% річних, 415 902,48 грн пені, 220 516,68 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що перевищений розмір замовленої потужності складає 1 307,05702 тис.м.куб. на загальну суму 319 747,97 грн, проте позивач в порушення абз. 3 п. 8.3 Договору не надав рахунок на суму 319 747,97 грн у зв`язку із чим відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок зі сплати вказаної суми.

Щодо різниці між фактичним перевищенням замовленої потужності, що визнається відповідачем та розміром перевищення встановленим позивачем, а саме: 22 127,30442 тис.м.куб. на загальну суму 5 413 043,73 грн, то, за твердженням відповідача, вказаний розмір включає в себе обсяги природного газу, що був поданий самим позивачем до внутрішньопромислових газопроводів відповідача, переміщений внутрішньопромисловими газопроводами та поданий на точках входу в ГТС/ГРМ, в рамках виконання позивачем зобов`язань по транспортуванню природного газу для інших замовників послуг транспортування (зокрема, Волиньгаз, Гадячгаз, Дніпропетровськгаз, Закарпатгаз, Івано-Франківськгаз, Лубнигаз, Луганськзаг, Львівгаз, Полтавагаз, Сумигаз, Харківгаз та Чернівцігаз) відповідно до п. 8 гл. 1 розділу ІХ Кодексу ГТС.

Як зазначає апелянт, позивачем передано в мережі відповідача 48 208,74555 тис.м.куб., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за січень 2021 року, при цьому позивач включив зазначені вище обсяги до розрахунку перевищення використаної відповідачем потужності, використавши замовлену та не використану відповідачем потужність. Відповідач вважає невірним висновок суду першої інстанції про те, що ним не надано позивачу мотивовану відмову від підписання акта за січень 2021 року відповідно до п. 11.3 Договору, оскільки мотивовану відмову від підписання акта за січень 2021 року відповідач надав позивачу листом від 24.02.2021 №52.1-04-685.

Також апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з нього на користь позивача 99 420,80 грн 3% річних, 415 902,48 грн пені та 220 516,68 грн інфляційних втрат, посилаючись на відсутність порушення ним грошового зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» у справі №910/17423/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17423/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста від 06.07.2022 у справі №910/17423/21.

Матеріали справи №910/17423/21 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 07.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 26.09.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.09.2022 о 13 год. 20 хв.

26.09.2022 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 залишити без змін, посилаючись на те, що він відповідно до норм законодавства здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь інших учасників ринку та не здійснює діяльність з видобутку, постачання та реалізації природного газу, а тому до нього не можуть бути застосовані положення п. 8 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи (далі по тексту - Кодекс ГТС).

Позивач зазначає, що ключовим фактором визначення плати за перевищення замовленої потужності є об`єм природного газу, що подається на точку входу до ГТС з боку відповідача, що у даному випадку становить у загальному розмірі 23 434,36144 тис.м.куб.

Крім того, питання щодо розбіжностей вартості додаткової плати за перевищення договірних потужностей підлягають урегулюванню відповідно до умов п. 8.3 Договору або у суді, а тому до прийняття рішення судом вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей визначається за даними Оператора.

Північний апеляційний господарський суд протокольною ухвалою від 27.09.2022 оголосив перерву у судовому засіданні до 18.10.2022 на 12 год. 00 хв.

Північний апеляційний господарський суд протокольною ухвалою від 18.10.2022 оголосив перерву у судовому засіданні до 08.11.2022 на 12 год. 00 хв.

Судове засідання 08.11.2022 не відбулося у зв`язку із перебуванням з 07.11.2022 по 11.11.2022 головуючого судді (суддя-доповідача) Владимиренко С.В., суддів Євсікова О.О., Корсака В.А. на підготовці для підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 призначено на 01.12.2022 о 10 год. 10 хв.

Північний апеляційний господарський суд протокольною ухвалою від 01.12.2022 оголосив перерву у судовому засіданні до 15.12.2022 на 10 год. 00 хв.

Представники відповідача у судовому засіданні 15.12.2022 підтримали вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21.

Представник позивача у судовому засіданні 15.12.2022 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників відповідача та позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

31.12.2019 між позивачем (далі - Оператор) та відповідачем (далі - Замовник) укладено Договір, що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2497, за умовами якого Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні. (т.1 а.с. 23-29).

Відповідно до п. 2.3 Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (розподіл потужності з обмеженням), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ в точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п. 2.6 Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором протягом погоджених термінів.

Згідно з п. 2.8 Договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС.

За умовами Договору Оператор має право, зокрема, стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору Замовник зобов`язаний, зокрема: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визнання і перевірки якості параметрів якості в цих точках здійснюється Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п. 5.1 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженням), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Відповідно до абзаців 2-5 п. 8.3 Договору, у редакції Додаткової угоди №2 від 06.07.2020, за результатами остаточної алокації відборів та подач Замовника Оператор здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці.

Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються Замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу.

Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або у суді.

До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений у цьому пункті, визначається за даними Оператора. (т.1 а.с. 30-33).

Послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг врегулювання добового небалансу, оформлюються Оператором і Замовником актами надання послуг. (п. 11.1 Договору, у редакції Додаткової угоди №2 від 06.07.2020).

Відповідно до п. 11.2 Договору оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Згідно з п. 11.3 Договору Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Пунктами 13.1, 13.5 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 17.1 Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 16.04.2020 (т. 1 а.с. 30), цей Договір набирає чинності з 01.01.2020 та діє до 31.12.2022.

Позивачем та відповідачем підписано Додатки 1 до Договору на січень 2021, за яким замовлено послуги доступу до потужності на річний та місячний періоди, які містяться в матеріалах справи. (т.1 а.с. 265, 266).

Тарифи для ТОВ «Оператор ГТС України» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020 - 2024 роки встановлені постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013, якою встановлено тарифи для:

- точки входу з фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств), та

- віртуальної точки входу з невизначеним фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств).

Як зазначає позивач у позові, за результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи відповідача, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості такої плати у відповідному розрахунковому місяці, а саме за січень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 23 434,36144 тис.м. куб. всього на загальну суму 5 732 794,70 грн.

У зв`язку із чим, позивачем на адресу відповідача були направлені через інформаційну платформу: рахунок № 01-2021-/9980000 від 31.01.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за січень 2021 року на загальну суму 5 732 794,70 грн; звіт про використання замовленої потужності за газовий місяць січень 2021 (файли та реєстр наявні в матеріалах справи). (т.1 а.с. 40-59).

Позивачем 16.02.2021 направлено відповідачу акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №01-2021-/9980121 від 31.01.2021, проте вказаний акт відповідачем залишився не підписаний. (т.1 а.с. 65, 67 ).

Листом №TOBBX-21-3546 від 25.02.2021 відповідач заперечив проти підписання акта, посилаючись на те, що до розрахунку перевищення розміру договірних потужностей включено обсяги природного газу, що не належать АТ «Укргазвидобування», але які пройшли транзитом внутрішньопромисловими трубопроводами АТ «Укргазвидобування», а саме зайшли в точках виходу з ГТС до внутрішньопромислових трубопроводів Товариства та вийшли (були подані) до ГТС в точках входу або передані в ГРМ. (т.1 а.с. 71).

Спір у справі виник через невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати вартості плати за перевищення замовленої договірної потужності у розмірі 5 732 794,70 грн за січень 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Постановою НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 затверджено типовий договір транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Правовідносини між замовником та оператором газотранспортної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування газу, у тому числі послуг балансування системи, що є складовими послуги транспортування природного газу, однією із особливостей яких є те, що вони здійснюються виключно на підставі договору транспортування, регламентуються, окрім як загальними положеннями про зобов`язання/договір та їх виконання, також спеціальними нормами, що регулюють правовідносини, які виникають стосовно функціонування газотранспортної системи України, зокрема положеннями Кодексу газотранспортної системи (далі по тексту - Кодекс ГТС) та Типового договору, який, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України), визначає зміст та умови договору, укладеного між сторонами у цій справі.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Згідно із п.п. 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Оператор газотранспортної системи розподіляє вільну потужність у точках входу/виходу на річний, квартальний, місячний, на добу наперед періоди окремо для кожного виду потужності:

1) гарантованої потужності;

2) переривчастої потужності;

3) потужності з обмеженнями з урахуванням положень пункту 1 глави 8 цього розділу.

При наданні доступу до гарантованої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі.

При наданні переривчастої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності, якщо для цього є технічна можливість, але має право в будь-який час (із додержанням мінімального часу на повідомлення про переривання) перервати надання послуги, якщо транспортування технічно неможливе. Переривчаста потужність може розподілятися у випадку, коли принаймні 90 % обсягу технічної потужності точки входу/виходу вже розподілені на гарантованій основі, крім випадків, коли угодою про взаємодію між операторами передбачені інші умови надання права користування потужністю на переривчастій основі. Мінімальний час повідомлення про переривання для певної години газової доби становить 45 хвилин після початку циклу реномінації для цієї години газової доби.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Потужність фізичних точок виходу до газорозподільної системи не розподіляється.

Доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування (п. 1 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС).

Як зазначає відповідач, у січні 2021 року ним було додатково замовлено доступ до потужності на умовах на добу наперед та потужності протягом доби. (т.1 а.с. 267-275).

Позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці - січень 2021 року та було виявлено обсяги перевищення договірної потужності у розмірі 23 434,36144 тис.м.куб. на загальну суму 5 732 794,70 грн.

Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються Замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (абзаци 3, 4 п. 8.3 Договору, у редакції Додаткової угоди №2 від 06.07.2020).

13.02.2021 позивач на виконання п. 8.3 Договору направив на інформаційну платформу відповідача рахунок №01-2021-/9980000 від 31.01.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за січень 2021 року на загальну суму 5 732 794,70 грн та звіт про використання замовленої потужності Оператора про використання замовленої потужності відповідачем за січень 2021 року. (т.1 а.с. 49).

Крім того, 16.02.2021 позивач направив відповідачу акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності та/або перевищення замовленої (договірної) потужності за січень 2021 року листом №ТОВВИХ-21-1816 від 12.02.2021, який отриманий відповідачем 19.02.2021, що підтверджується наданим позивачем витягом з сайту Укрпошта за поштовим відправленням №100. (т.1 а.с. 66-70).

Згідно із п.п. 11.1-11.3 Договору послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг врегулювання добового небалансу, оформлюються Оператором і Замовником актами надання послуг.

Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Відповідач в порушення вищевказаної умови Договору не направив позивачу мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг протягом двох днів з дати одержання такого акта.

Листом №TOBBX-21-3546 від 25.02.2021 відповідач заперечив проти підписання акта, посилаючись на те, що до розрахунку перевищення розміру договірних потужностей включено обсяги природного газу, що не належать АТ «Укргазвидобування», але які пройшли транзитом внутрішньопромисловими трубопроводами АТ «Укргазвидобування», а саме зайшли в точках виходу з ГТС до внутрішньопромислових трубопроводів Товариства та вийшли (були подані) до ГТС в точках входу або передані в ГРМ. Лист №TOBBX-21-3546 від 25.02.2021 відповідачем надіслано позивачу з порушенням визначеного сторонами за Договором строку, а тому вказаний лист судом першої інстанції правомірно не взято до уваги.

Крім того, за умовами Договору у випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора (п. 11.3 Договору).

Доказів урегулювання розбіжностей стосовно вартості послуг у визначеному сторонами порядку суду не надано. Більше того, відповідач частково визнає наявність перевищення використаної над замовленою потужністю у розмірі 1 307,0502 тис.м.куб. на загальну суму 319 747,97 грн, проте в порушення п. 4.1 Договору, який передбачає обов`язок відповідача здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень), відповідач не звернувся до позивача для урегулювання розбіжностей стосовно вартості послуг за січень 2021 року.

Зазначене спростовує доводи апелянта про відсутність у нього обов`язку з оплати додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності.

Також матеріали даної справи не містять доказів звернення відповідача до суду стосовно вартості послуг, а тому вартість послуг визначається за даними Оператора відповідно до п. 11.3 Договору.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції тарифи для позивача на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020 - 2024 роки встановлені постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013.

Вказаною постановою НКРЕКП встановлено тарифи для: точки входу з фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств), та віртуальної точки входу з невизначеним фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи трупи газовидобувних підприємств).

А тому ключовим фактором визначення плати за перевищення замовленої потужності є об`єм природного газу, що подається на точку входу до ГТС з боку відповідача, що у даному випадку становить в загальному розмірі 23 434,36144 тис.м.куб.

Апелянт вважає, що природний газ у розмірі 22 127,30442 тис.м.куб. на загальну суму 5 413 046,73 грн включає в себе обсяги природного газу, що був поданий самим позивачем до внутрішньопромислових газопроводів відповідача, переміщений внутрішньопромисловими газопроводами та поданий на точках входу в ГТС/ГРМ, в рамках виконання відповідачем зобов`язань по транспортуванню природного газу для інших замовників послуг транспортування (зокрема Волиньгаз, Гадячгаз, Дніпропетроськгаз, Донецькоблгаз, Закарпатгаз, Івано-Франківськгаз, Лубнигаз, Львівгаз, Полтавагаз, Сумигаз, Харківгаз та Чернігвцігаз) відповідно до положень п. 8 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС.

З такими доводами відповідача суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки позивач, як Оператор ГТС, за умовами Договору надає Замовнику послугу транспортування природного газу, що відповідає ліцензійній діяльності позивача та підпункту 17 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» та не здійснює діяльність з видобутку або поставки природного газу.

Крім того, за умовами п.п. 2.5, 2.6 Договору сторони погодили, що Замовник має подавати газ в точках входу та/або приймати газ в точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі. В свою чергу, Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором протягом погоджених термінів, що спростовує доводи апелянта про те, що позивач покладає на нього обов`язок з додаткової оплати за перевищення договірної потужності за січень 2021 року, за обсяги природного газу, які були подані самим позивачем до внутрішньопромислових газопроводів відповідача на виконання зобов`язань по транспортуванню природного газу для інших замовників послуг транспортування.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19, від 20.08.2020 у справі № 902/959/19.

Пунктом 13.5 Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував відповідачу за порушення умов Договору щодо оплати додаткової плати за перевищення розміру замовленої потужності пеню у розмірі 415 902,48 грн за період з 23.02.2021 по 23.08.2021. Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним та здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства України, та відповідає умовам Договору.

Згідно із п. 13.1 Договору у випадку виконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зазначала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивач за порушенням відповідачем умов Договору нарахував відповідачу 99 420,80 грн 3% річних за період з 23.02.2021 по 21.09.2021 та 220 516,88 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2021 по 31.08.2021, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства України (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі №910/17423/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

4. Матеріали справи № 910/17423/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 08.02.2023 у зв`язку із тим, що локальна обчислювальна мережа Північного апеляційного господарського суду деякий час не працювала у зв`язку із тривалою відсутністю енергопостачання у приміщенні суду та відсутністю послуги доступу до мережі Інтернет, та перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Владимиренко С.В. у відпустці з 26.12.2022 по 28.12.2022, з 03.01.2023 по 06.02.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков