ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. Справа№ 910/606/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Тищенко О.В.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 13.12.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" та Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.08.2022 (повний текст складено 09.08.2022)

у справі № 910/606/22 (суддя Антон ПУКАС)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Інвестментс Груп"

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор"

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу № 2335/7 від 13.07.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач 13.07.2021, ігноруючи ухвалу Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19, якою зупинено дію рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021, допустив суперечливу поведінку, а саме прийняв протиправний Наказ № 2335/7, яким відмовлено ТОВ «Євро Інвестментс Груп» у задоволенні скарги за результатами її повторного розгляду та одночасно подав касаційну скаргу у справі № 760/30077/19 про скасування вказаних судових рішень суду першої та апеляційної інстанції, за результати яких і відбувся повторний перегляд скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/606/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Інвестментс Груп" задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України № 2335/7 від 13.07.2021 "Про відмову у задоволенні скарги".

Присуджено до стягнення з Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Інвестментс Груп" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено факт прийняття відповідачем Наказу № 2335/7 від 13.07.2021 всупереч вимогам чинного законодавства, з порушенням порядку повторного розгляду скарги позивача та всупереч забороні виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на момент розгляду скарги, наказ № 670/5 від 25.02.2020 не був чинним відповідно до судових рішень першої та апеляційної інстанцій у справі № 760/30077/19, у зв`язку з чим Мін`юст належним чином виконав обов`язок з повторного її розгляду, передбачений пунктом 17 постанови Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015. При цьому відсутні докази того, що Мін`юст, приймаючи оскаржуваний наказ 13.07.2021, був належним чином повідомлений про існування ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19. До того ж, за доводами скаржника, ухвала Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №760/30077/19 не встановлювала заборони для Мін`юсту та його територіальних органів здійснювати повторний розгляд скарги.

Апелянт також вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Порядку № 1128 від 25.12.2015 та не врахував неможливість Мін`юсту здійснювати повторний розгляд скарги позивача в порядку, передбаченому п. 5 Порядку № 1128, адже такі дії Мін`юсту були б свідомим порушенням порядку розгляду скарг.

З оскаржуваним рішенням також не погодилось Міністерство юстиції України, яке звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свої вимоги тим, що таке рішення прийнято з неправильним застосуванням норм права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19, яка набрала законної сили, колегією розглянуто скаргу повторно та рекомендовано відмовити у її задоволенні, оскільки наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами з тих самих предмета та підстав. При цьому, на момент розгляду скарги та прийняття наказу № 2335/7 у Міністерства юстиції України була відсутня інформація про зупинення дії рішення у справі № 760/30077/19, а відтак станом на 13.07.2021 у Мінюсту не було законних підстав для зупинення виконання наказу № 2335/7.

Відповідач також вважає, що судом першої інстанції було неправильно надано оцінку нормам порядку № 1128, а саме п. 5 та п. 8, що призвело до неправильного вирішення спору, та порушення норм ГПК України, та не надано оцінки, яким чином колегіальний розгляд справи Мін`юсту порушив права позивача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги відповідача, позивач подав відзив, у якому, зокрема, зазначає, що станом на дату повторного розгляду скарги попередній наказ Мін`юсту № 670/5 від 25.02.2020, який приймався за результатами первинного розгляду скарги позивача, так і не було виконано. Відтак, повторний розгляд взагалі не мав відбуватися, оскільки сутнісний зміст норми п. 17 Порядку направлений на те, щоб оперативно привести у відповідність дані реєстру до змісту постановлених судових рішень, які набрали законної сили.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 12.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско» ЛТД» (продавець) та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим №1249, у відповідності до умов якого відчужено на користь покупця нежилий будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ. А), загальною площею 355 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 77, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав нерухомого майна щодо права власності на АЗС (номер запису 15362316 від 12.07.2016; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30428353 від 12.07.2016).

06.09.2019 на підставі заяви ТОВ «ФК «Фінєвровектор» державним реєстратором Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Гумуржи О.К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, відповідно до яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про скасування припинення державної реєстрації іпотеки на підставі Договору іпотеки від 30.01.2014 (номер запису про іпотеку - 4503327), а ТОВ «ФК «Фінєвровектор» зареєстровано іпотекодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень», за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 скасовано рішення про скасування припинення державної реєстрації іпотеки на підставі Договору іпотеки від 30.01.2014 (номер запису про іпотеку - 4503327) та реєстрацію ТОВ «ФК «Фінєвровектор» іпотекодержателем.

Надалі, 28.11.2019 приватним нотаріусом Лігуном А.І. прийнято рішення № 49916998 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідно вчинено запис про право власності № 34367979 вказаного об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 0) за ТОВ «ФК «Фінєвровектор».

12.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Інвестментс Груп" звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою № 12/12/09 від 12.09.2019, якою просив скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Лігуна А.І. № 49916998 про реєстрацію за ТОВ «ФК «Фінєвровектор» права власності на нерухоме майно - нежилий будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ. А), загальною площею 355 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 77, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 та скасувати в Державному реєстрі запис № 34367979 про право власності ТОВ «ФК «Фінєвровектор» на дане нерухоме майно.

Так, наказом Міністерства юстиції України № 670/5 задоволено скаргу ТОВ «Євро Інвестментс Груп» № 12.12.09 від 12.12.2019 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.11.2019 № 49916998, прийняте приватним нотаріусом Лігуном А.І.

Підставою для прийняття Наказу № 670/5 став висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2020 за результатами розгляду скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.12.2019 № 12/12/09, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 № 43683-33-19.

Даний висновок Колегії від 24.01.2022 містить висновок про те, що оскаржуване рішення № 49916998 від 28.11.2019, прийняте приватним нотаріусом Лігуном А.І. з порушенням пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 2 частини 1 статті 10, пункту 4 частини 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається із листа відповідача № 11642/43683-33-19/19.1.1. від 11.03.2020 Наказ № 670/5 виконано не було, а саме не внесено відповідні відомості до реєстру в частині скасування рішення від 28.11.2019 № 49916998 у зв`язку із наявністю у базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заборони вчиняти реєстраційні дії, внесеної на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019 у справі № 760/30077/19.

В подальшому, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 760/30077/19 та постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19, зокрема, визнано протиправним та скасовано Наказ № 670/5 та Наказ № 3866/5.

Як встановлено судом першої інстанції, Мін`юстом 25.05.2021 подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19. Також касаційну скаргу 16.06.2021 подано ТОВ «Євро Інвестментс Груп», відповідно до якої просило Верховний Суд зупинити дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 760/30077/19 та постанову Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19, а також скасувати такі судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 у справі № 760/30077/19 касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без руху та надано скаржнику для усунення зазначених вище недоліків строк до 12.07.2021.

У червні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, з яких вбачається, що недоліки усунуто, у зв`язку з чим Верховний Суд у складі суддів Касаційного цивільного суду ухвалою від 06.07.2021 відкрив касаційне провадження у даній справі за касаційними скаргами ТОВ «Євро Інвестментс Груп» та Мін`юсту, а також зупинив дію рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 до закінчення касаційного провадження у справі № 760/30077/19.

Судом встановлено, що ухвала Верховного суду у складі суддів Касаційного цивільного суду ухвалою від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19 набрала законної сили 06.07.2021, а 09.07.2021 її оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Водночас, Міністерством юстиції України у зв`язку зі скасуванням наказу № 670/5 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 760/30077/19 та постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19 13.07.2021 за результатами повторного перегляду скарги прийнято наказ № 2335/7, яким відмовив ТОВ «Євро Інвестментс Груп» у задоволенні скарги № 12/12/09 від 12.12.2019 на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 22.06.2021, оскільки наявна інформація про судове провадження у зв`язку зі спором між тими самими сторонами з тих самих підстав та предмету.

Позивач вважає, що таке ігнорування відповідачем ухвали Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19 свідчить про суперечливу поведінку останнього, оскільки Мін`юстом одночасно вчиняються дві протилежні дії, а саме: оскаржуються в касаційному порядку судові рішення щодо незаконності скасуванням судом першої та апеляційної інстанції наказу № 670/5 та наказу № 3866/5 та одночасно розглядається скарга ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.12.2019 № 12/12/09, за наслідками розгляду якої приймається протилежне рішення, викладене у наказі № 670/5.

Позивач зазначає, що відповідачем знівельовано зміст ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 та прийнято незаконний наказ № 2335/7, в той час як питання протиправності/не протиправності прийняття наказу № 670/5 вирішувалося судом на стадії касаційного оскарження.

Як встановлено судом, повний текст постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19 відповідачем отримано 21.05.2021 згідно вхідного № 6936-22-21 на супровідному листі Київського апеляційного суду, який міститься в матеріалах справи.

Враховуючи набрання законної сили постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19 та фактичне скасування наказу № 670/5, відповідач, посилається на положення пункту 17 Порядку № 1128, якими (згідно доводів відповідача) передбачено обов`язок Міністерства юстиції України здійснити повторний розгляд скарги ТОВ «ЄВРО ІНВЕСТМЕНТС ГРУП», за результатами розгляду якої і прийнято наказ № 2335/7 про відмову у її задоволенні з підстав наявності у провадженні Господарського суду міста Києва (справа № 910/3324/21) аналогічного спору між тими самими сторонами, з тих самих предмету та підстав.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що йому не було відомо станом на дату прийняття оскаржуваного наказу № 2335/7, тобто станом на 13.07.2021 про наявність ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19, оскільки остання надійшла до відповідача 15.07.2021 згідно вхідного № 59354-22-21, тоді як повторний розгляд скарги Колегією проведено 22.06.2021, а оскаржуваний наказ прийнято 13.07.2022.

Обставини отримання 15.07.2021 відповідачем ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19 підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить скасувати наказ № 2335/7 від 13.07.2021, оскільки на його думку, оскаржуваний наказ є передчасним, адже на момент його прийняття відбувався розгляд касаційної скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп» та інших скаржників у справі № 760/30077/19, що призвело до ухвалення постанови Верховного Суду від 14.12.2021 про скасування рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 і закриття провадження у справі № 760/30077/19.

Станом на дату звернення до суду з даним позовом наказ відповідача № 670/5 від 25.02.2020 (далі за текстом - Наказ 670/5) (за наслідками касаційного розгляду справи 760/30077/19) є чинним, однак діє протилежний за своїми висновками наказ № 2335/7, що на думку позивача є неприпустимим для забезпечення правової визначеності у відносинах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та що водночас свідчить про порушення відповідачем принципу добросовісності та свідчить про суперечливу поведінку відповідача.

Позивач також звертає увагу суду на те, що відповідач оскаржуючи в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції у справі № 760/30077/19 знав про хід розгляду поданої відповідачем скарги, а саме залишення її без руху, встановлення строків на усунення недоліків касаційної скарги та строків на відкриття касаційного провадження.

Відтак, враховуючи те, що відповідачу було відомо про хід та стадію касаційного провадження по справі № 760/30077/19, позивач стверджує, що відповідач знав про зазначену ухвалу Верховного суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.07.2021 (оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 09.07.2021) станом на дату прийняття оскаржуваного наказу, оскільки Відповідачем з підстав наявності такої ухвали не було прийнято скаргу стосовно того самого об`єкта нерухомості від іншого скаржника - ОСОБА_1.

Також позивач зазначає про порушення строків розгляду скарги, стадійності процесу розгляду скарги згідно норм Порядку № 1128 та порядку повідомлення позивача про місце, дату та час повторного розгляду скарги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційних скарг, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

За приписами частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 6 Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Статтею 7 Закону визначено, що Міністерство юстиції України, здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав врегульовано приписами статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 вищевказаної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (частина 3 статті 37 Закону).

У частині 5 вказаної статті зазначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Приписами пункту 13 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2021 за результатами повторного перегляду скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп», на підставі Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 22.06.2021, відповідачем прийнято наказ № 2335/7, яким відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.12.2019 № 12/12/09, оскільки наявна інформація про судове провадження у зв`язку зі спором між тими самими сторонами з тих самих підстав та предмету.

Предметом спору у даній справі є наявність чи відсутність правових підстав для скасування наказу Мін`юсту №2335/7 від 13.07.2021.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі також - Закон), Положенням про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 09.01.2020 №71/5, Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції, чинній станом на період виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1128).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1128 у разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст забезпечує повторний розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку.

У разі скасування судом рішення Мін`юсту про задоволення скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня надходження судового рішення також забезпечує внесення відповідних відомостей до реєстрів відповідно до закону.

Як встановлено вище, враховуючи постанову Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19, яка набрала законної сили 28.04.2021 та якою залишено без змін рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 760/30077/19 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 670/5, яким задоволено скаргу ТОВ «Євро Інвестментс Груп» 12/12/09 від 12.12.2019 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.11.2019 № 49916998, прийняте приватним нотаріусом Лігуном А.І., відповідачем здійснено повторний розгляд скарги Позивача № 12/12/09 від 12.12.2019.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем 17.06.2021 (згідно листа ДП «НІС» № 3122/14.2-11 від 23.06.2021) повторно оновлено на офіційному веб-сайті Мін`юсту оголошення про засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України 22.06.2021.

Докази розміщення вказаного оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту наявні в матеріалах справи. А доказів недотримання відповідачем порядку повідомлення заінтересованих осіб щодо розгляду скарги та неналежного розміщення оголошення про розгляд скарги на офіційному веб-сайті Мін`юсту в матеріалах справи відсутні.

Також відповідачем до відзиву долучено телефонограму від 18.06.2021 про повідомлення про дату розгляду скарги приватного нотаріуса Лігуна А.І. та три акти про неможливість здійснення виклику телефонограмою на засідання центральної Колегії 22.06.2021 адресовані ТОВ «ФК «Фінєвровектор», ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско» ЛТД»,ТОВ «Євро Інвестментс Груп».

Судом встановлено, що акти про неможливість здійснення виклику телефонограмою датовані 17.06.2021, підписані уповноваженою особою - головним спеціалістом відділу інформаційно-технічного забезпечення діяльності Колегії Управління забезпечення діяльності Колегії Міністерства юстиції України, містять номера телефону заінтересованих осіб, в тому числі і номер телефону скаржника, який ним самостійно зазначено на скарзі № 12/12/09 від 12.12.2019.

З огляду на відсутність окремого порядку на повторний розгляд скарг у зв`язку зі скасуванням відповідних рішень Мін`юсту суд наразі керується Порядком № 1128.

Так, згідно пункту 11 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про дотримання відповідачем процедури повідомлення про розгляд скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп» № 12/12/09 від 12.12.2019, а надані відповідачем докази оприлюднення оголошення та акти про неможливість здійснення виклику телефонограмою, в тому числі і скаржника - ТОВ «Євро Інвестментс Груп» визнаються судом належними доказами.

При цьому, слід звернути увагу на те, що згідно з абзацом 2 пункту 10 Порядку № 1128 відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Додатково, слід зазначити, що неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це не перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17.

Пунктом 148 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, передбачено, що усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано службою діловодства.

Розділом 2 «Приймання, первинне опрацювання документів та їх попередній розгляд» Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, а саме пунктом 5 даного розділу зазначено, що факт надходження документа до установи обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, яка проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому куті нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Відтак, постанова Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19 надійшла на адресу відповідача 21.05.2021, що підтверджується відповідним штрих-кодом на супровідному листі Київського апеляційного суду від 14.05.2021, за результатами надходження якої відповідачем розпочато повторний розгляд скарги позивача № 12/12/09 від 12.12.2019 та призначено її на 22.06.2022.

Із Висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 22.06.2021 вбачається, що Колегією за результатами розгляду скарги ТОВ «Євро Інвестмент Груп» від 12.12.2019 вих. № 12/12/09 рекомендовано відмовити у її задоволенні з підстав зазначених судом раніше.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, Порядком № 1128 фактично закріплено наявність двох стадій при розгляді скарги, а саме:

- пунктом 5 вказаного Порядку закріплено обов`язок Мін`юсту чи відповідного територіального органу розглянути скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, серед яких зокрема є наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави, у випадку наявності яких згідно пункту 6 Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови;

- пунктом 8 вказаного Порядку закріплено, що у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Відтак, з огляду на викладене, враховуючи доводи сторін, встановлення відповідачем обставин наявності інформації про судове провадження (справа № 910/3321/21) у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави, виключає колегіальний розгляд скарги, натомість така скарга мала вирішуватися у відповідності до пункту 5 Порядку № 1128.

Доводи Міністерства юстиції України стосовно того, що судом першої інстанції не надано оцінки, яким чином колегіальний розгляд справи Мін`юсту порушив права позивача, сприймаються колегією суддів критично, оскільки Порядком № 1128 встановлена процедура, яку Міністерство має дотриматись. У даному випадку суд не повинен надавати оцінки вказаним обставинам.

Також суд вважає за доцільне зазначити, що дії відповідача щодо прийняття 13.07.2022 Наказу № 2335/7 оцінюються судом як суперечливі за своєю суттю з огляду на поданням Міністерством юстиції України касаційної скарги 25.05.2021 на судові рішення у справі № 760/30077/19, оскільки подаючи касаційну скаргу відповідач не погоджувався з доводами суду першої та апеляційної інстанції щодо визнання протиправним та скасування в тому числі Наказу Мін`юсту № 670/5, при тому, що приймаючи Наказ № 2335/7 відповідач дійшов зворотного висновку.

Також судом критично оцінюються дії відповідача щодо вибірковості розгляду скарги саме ТОВ «Євро Інвестментс Груп» без одночасного (паралельного) розгляду скарги ОСОБА_1 при тому, що за результатом рішення суду першої інстанції від 31.08.2020 та постанови суду апеляційної інстанції від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19 скасовано два накази відповідача - № 670/5 та № 3866/5.

Згідно листа Міністерства юстиції України № 21265/22136-33-22/33.3 від 18.02.2022 щодо відповіді на адвокатський запит позивача скаргу ОСОБА_1 повторно розглянуто не було (за результатами прийняття постанови Київським апеляційним судом від 28.04.2021 у справі № 760/30077/190) з огляду на наявність ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19, якою зупинено дію рішення суду першої інстанції від 31.08.2020 та постановою суду апеляційної інстанції від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19.

Проте, наявність ухвали Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19 та отримання останньої відповідачем 15.07.2021 згідно штрих-коду № 59354-22-21, не стало перешкодою для повторно розгляду скарги позивача та прийняття оскаржуваного наказу 13.07.2022 фактично після того, як з 06.07.2021 такий розгляд було унеможливлено.

Тобто, підставою для ініціювання перегляду скарги позивача від 12.12.2019 вказується набрання судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі № 760/30077/19 законної сили, в той же час, підставою для відмови у задоволенні скарги та прийняття оскаржуваного нового наказу, протилежного за своїм змістом наказу № 670/5 від 25.02.2020 вказується наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тим самих предмета і підстав (справа № 910/3324/21). Таким чином, на думку суду, має місце невідповідність підстав, з яких було ініційовано повторний розгляд скарги позивача, і підстав для відмови у її задоволенні.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ відповідача № 2335/7 від 13.07.2021 є протиправний оскільки прийнятий всупереч забороні, встановленою ухвалою Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19, яка набрала законної сили 06.07.2021 та є обов`язковою до виконання, а також прийнятий на підставі незаконного висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 22.06.2021.

Також суд правильно зазначив, що доводи позивача щодо обізнаності відповідача з наявністю ухвали Верховного Суду від 06.07.2021, оскільки останній є учасником провадження № 760/3007/19 та мав змогу дізнатися про таке судове рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень є виключно припущенням сторони та не можуть братися судом до уваги.

При цьому, слід врахувати суперечливу поведінку відповідача щодо повторного розгляду скарги позивача та касаційного оскарження судового рішення у справі № 760/30077/19, з огляду на, що суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) розтлумачено застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини лежить принцип добросовісності користування цивільними правами. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, очевидно, що дії відповідача щодо колегіального розгляду скарги ТОВ «Євро Інвестментс Груп» та прийняття 13.07.2021 Наказу № 2335/7 фактично не відповідають діям Мін`юсту щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021, а також свідчать про вибіркових характер порядку розгляду таких скарг з огляду на відсутність аналогічного повторного перегляду скарги ОСОБА_1 за результатами постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі № 760/30077/19, що свідчить про суперечливу поведінку сторони.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що позивачем доведено факт прийняття відповідачем Наказу № 2335/7 від 13.07.2021 всупереч вимогам чинного законодавства, з порушенням порядку повторного розгляду скарги возивача та всупереч забороні виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 28.04.2021 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.07.2021 у справі № 760/30077/19, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» у повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятих судових рішень наведено місцевим судом, підстав для їх скасування не знаходить. Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/606/22 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" та Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/606/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/606/22 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/606/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 01.02.2023 (після виходу судді Тищенко О.В. з відпустки).

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді О.В. Тищенко

Ю.Б. Михальська