ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.12.2022 Справа № 917/1672/22

Суддя Кльопов І.Г. , розглянувши

заяву Кам`янопотоківської сільської ради, вул.Миру, 19, с.Кам`яні Потоки, Кременчуцького району, Полтавської області, 39763

про забезпечення позову до його подачі

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Кам`янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, вул.Миру, 19, с.Кам`яні Потоки, Кременчуцького району, Полтавської області, 39763(позивач)

Кременчуцька районна рада, вул.Центральна, 231, Кременчуцький район, Полтавська область, 39760 (відповідач)

встановив:

22.12.2022 на адресу Господарського суду Полтавської області надійшла заява Кам`янопотоківської сільської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом

1. Заборонити Кременчуцькій районній раді (, вул. Центральна, 6.231, Кременчуцького району Полтавської області, 39760) здійснювати дії щодо передачі у власність будь-яким фізичним або юридичним особам, в тому числі шляхом надання згоди на приватизацію, майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кременчуцького району, управління яким відповідно до Конституції України здійснює Кременчуцька районна рада до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

2. Накласти арешт на усе нерухоме та рухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кременчуцького району управління яким відповідно до Конституції України здійснює Кременчуцька районна рада до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що 25 жовтня 2020 року на підставі постанови Верховної Ради України № 795 від 15 липня 2020 року у Кам`янопотоківській об`єднаній територіальній громаді були проведені чергові вибори депутатів сільської рад та сільського голови.

Згідно з ч. 1,ч.2 ст. 8 ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад. Повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Так, Білецьківська та Кам`янопотоківська сільські ради 05 листопада 2019 року та 08 листопада 2019 року відповідно прийняли остаточні рішення про добровільне об`єднання територіальних громад.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Рішеннями Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06 листопада 2020 року розпочато повноваження депутатів Кам`янопотоківської сільської ради та розпочато реорганізацію Білецьківської сільської ради шляхом приєднання до Кам`янопотоківської сільської ради».

Відповідно до ч. З ст. ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися об`єднаною територіальною громадою.

Таким чином, Кам`янопотоківська сільська рада є правонаступником майна, усіх права та обов`язків Білецьківської сільської ради.

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ утворено Кременчуцький район (з адміністративним центром у місті Кременчук) у складі територій Глобинської міської, Горішньоплавнівської міської, Градизької селищної, Кам`янопотоківської сільської, Козельщинської селищної, Кременчуцької міської, Новогалещинської селищної, Оболонської сільської, Омельницької сільської, Піщанської сільської, Пришибської сільської, Семенівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Кам`янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області має намір звернутися до суду щодо визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької районної ради яка полягає у не розгляді клопотання про передачу майна зі спільної власності територіальних громад у комунальну власність та зобов`язати Кременчуцьку районну раду здійснити розгляд клопотання на найближчій сесії.

Відповідно до пункту 39 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України районні ради здійснюють передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст у власність сільських, селищних, міських територіальних громад установ та закладів, розташованих на їхній території, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного цим Кодексом. З 1 січня 2021 року видатки на функціонування зазначених установ і закладів плануються та здійснюються з бюджетів таких територіальних громад.

Підставою для майбутнього звернення до суду є порушення майнових прав Кам`янопотоківської сільської ради в процесі децентралізації відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого правонаступник районної ради району, ліквідованого Верховною Радою України, після припинення відповідних районних рад як юридичних осіб, але не пізніше 1 липня 2021 року, зобов`язаний передати у комунальну власність територіальних громад усі об`єкти спільної власності територіальних громад району, які знаходяться на території цих територіальних громад, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, встановлених Бюджетним кодексом України.

Заявник зазначає, що рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання від 04 червня 2021 року Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області «Про врахування та забезпечення інтересів мешканців Кам`янопотоківської територіальної громади, щодо об`єктів спільної власності, що перебувають в управлінні Кременчуцької районної ради» було вирішено, серед іншого: Звернутись до Кременчуцької районної ради Полтавської області з пропозицію про надання згоди на безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району Полтавської області у власність Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області всього майна, майнових комплексів, окремого визначеного індивідуального майна, будівель та споруд, в тому числі і транспортних засобів, та земельних ділянок, майнових прав, тощо в особі Кременчуцької районної ради, прав та повноважень засновника комунальних підприємств, установ і організацій, як представника спільних інтересів громад Кременчуцького району.

Майно, щодо якого Кам`янопотоківська сільська рада зверталася до Кременчуцької районної ради та щодо якого відповідно виник спір, і яке станом становить:

- Адміністративний будинок Кременчуцької районної ради (2807,58 м2) за адресою: м. Кременчук, вул. Соборна, 14/23;

- Громадський будинок, будівлі та споруди (Будівля і гараж) (602,0 м2) за адресою: м. Кременчук, вул. Івана Приходько, 55;

- Бокси гаражів (179,6 м2) за адресою: м. Кременчук, проспект Полтавський, 40;

- Приміщення трудового архіву (управління соціального захисту населення) (80,5м2) за адресою: м. Кременчук, проспект Полтавський, 40;

- Нежитлові будівлі (управління соціального захисту населення) (171,64 м2) за адресою: м. Кременчук, проспект Полтавський, 42;

- Блоки гаражів (4 бокси) (142,7м2) за адресою: м. Кременчук, вул. Майора Борищака, 31;

- Блоки гаражів (3 бокси) (141,1м2) за адресою: м. Кременчук, вул. Миколи Залу дяка, 14;

- Нежитлові будівлі (адміністративна будівля, трудовий архів) (140,7м2) за адресою: м. Кременчук, проспект Полтавський, 16;

- Нежитлова будівля (102,2 м2) за адресою: м. Кременчук, проспект Полтавський, 16-А;

- Будівлі притулку (тер центр соціального обслуговування) за адресою: м. Кременчук, вул. Гурамішвілі Давида, 1;

- Транспортні засоби: ГАЗ 31105-501 ЗНГ, д/з ВІ2225 АМ; 2007року випуску; ВАЗ 21070, д/з НОМЕР_1 ; 2005 року випуску;

- Земельні ділянки та інші майнові права Кременчуцької районної ради; комунальне некомерційне підприємство Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня» (); комунальне підприємство «Кременчуцький центр первинної медико-санітарної допомоги» ();

- комунальне підприємство «Архбудпроект» ().

07.06.2021 року Виконавчий комітет Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на виконання вищезгаданого рішення сесії звернувся до Кременчуцької районної ради із вимогою від 04.06.2022 року винести на наступну сесію Кременчуцької районної ради питання про надання згоди на безоплатну передачу зі спільної власності територіальних громад у власність Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області вказаного майна, про що свідчить відмітка на копії документа про його прийняття працівником канцелярії.

Заявник звертає увагу суду на те, що станом на дату подачі даної заяви вказане клопотання Кам`янопотоківської сільської ради винесене на розгляд постійних комісій чи сесії не було, жодних рішень щодо передачі вищезгаданого майна у власність Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцькою районною радою не приймалось та клопотання не розглядалось.

На даний час, існує ризик передачі вказаних об`єктів іншим особам, зокрема шляхом передачі у комунальну власність чи приватизацію без врахування поданого Кам`янопотоківською сільською радою клопотання щодо передачі цього майна у комунальну власність Кам`янопотоківській сільський ТГ.

На сайті Кременчуцької районної ради http://kremrada.pl.ua/materiali-chergovoyi- sesiyi.html були опубліковані проекти рішень, за якими майно, що належить до спільної власності територіальних громад району може бути передано у власність чи надано на приватизацію іншим особам.

При цьому, вказані рішення будуть прийматися без попереднього врахування та розгляду клопотання Кам`янопотоківської сільської ради щодо передачі вказаного майна у комунальну власність Кам`янопотоківської громади.

Фактично, не розглянувши у встановленому законом порядку клопотання Кам`янопотоківської сільської ради про передачу майна у комунальну власність Кременчуцька районна рада здійснює передачу майна спільної власності територіальних громад району окремим фізичним особам та іншим територіальним громадам району.

На думку заявника, в даному випадку слід застосувати такий захід забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти певні дії, а саме передачу майна спільної власності територіальних громад Кременчуцького району у комунальну чи приватну власність, в тому числі шляхом приватизації майна шляхом викупу, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Обраний майбутнім позивачем захід забезпечення позову є реальним, допустимим та ефективним заходом, який дозволить на період розгляду справи в суді та набрання законної сили рішенням суду тимчасово утриматися Кременчуцькій районній раді від передачі майна спільної власності територіальних громад Кременчуцького району без врахування інтересів Кам`янопотоківської сільської територіальної громади та розгляду її клопотання про передачу їй майна у комунальну власність. У випадку прийняття відповідачем рішень про передачу майна спільної власності територіальних громад і ігнорування клопотання позивача про передачу йому майна у комунальну власність, Кам`янопотоківська сільська рада буде вимушена в подальшому звертатися до суду за захистом своїх прав та скасування незаконно прийнятих відповідачем рішень.

Розглянувши заяву Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про забезпечення позову (вх. №1803/22 від 22.12.2022), суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За умовами ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь прокурора та позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Слід зауважити, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна достатньо обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Зважаючи на те, майбутній позов, який планує подати позивач буде позов з позовними вимогами немайнового характеру, задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся прокурор до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18.

Суд зауважує, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деякими визначеними в ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, як-то рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому таке судове рішення стає обов`язковим до виконання до його апеляційного перегляду.

Тобто інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, механізмом, який покликаний гарантувати у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав виконання майбутнього рішення суду та ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. ( ч.4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. ( Постанова Верховного суду від 11.01.2022 у справі № 640/18852/21)

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

А отже, на підтвердження застосування заходів забезпечення позову в даному разі суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернеться позивачч до суду. Більш за те, забезпечення позову має бути максимально обґрунтованим, тобто заявник повинен аргументувати, чому саме невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач планує звернутися до суду без нових звернень до суду.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити Кременчуцькій районній раді (, вул. Центральна, 6.231, Кременчуцького району Полтавської області, 39760) здійснювати дії щодо передачі у власність будь-яким фізичним або юридичним особам, в тому числі шляхом надання згоди на приватизацію, майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кременчуцького району, управління яким відповідно до Конституції України здійснює Кременчуцька районна рада до набрання законної сили рішенням суду у даній справі та накласти арешт на усе нерухоме та рухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кременчуцького району управління яким відповідно до Конституції України здійснює Кременчуцька районна рада до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В той же час, суд звертає увагу на те, що позивачем в установленому законом порядку не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача в обраний останнім спосіб. Окрім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо здійснення відповідачем дій, спрямованих на відчуження вказаних об`єктів, доказів того, що існує ризик передачі вказаних об`єктів іншим особам, зокрема шляхом передачі у комунальну власність чи приватизацію без врахування поданого Кам`янопотоківською сільською радою клопотання щодо передачі цього майна у комунальну власність Кам`янопотоківській сільський ТГ.

Тобто, позивачем не підтверджено достовірними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд приходить до висновку про те, що заява Кам`янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. Заявником не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів держави чи позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про забезпечення позову (вх. № 1803/22 від 22.12.2022).

Керуючись статтями 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про забезпечення позову (вх. № 1803/22 від 22.12.2022) про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 23.12.2022

Суддя Кльопов І.Г.