ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/757/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., розглянувши матеріали справи

за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІТЕКС" (вул. Стрийська, 6, Київ 62, 03062, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (вул. Словацького, 4/6, Рівне, 33028, )

про стягнення 2 834 373 грн 06 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від позивача: Гончаров Сергій Анатолійович;

- від відповідача: не з`явився;

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 27.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БІТЕКС" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за непоставлений товар за Договором поставки № 09.12.21Б від 09.12.2021 у розмірі 2 834 373 грн 06 коп.

Ухвалою від 27.09.2022, зокрема, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/757/22. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.10.2022.

Ухвалою від 25.10.22 оголошено перерву та повідомлено ТОВ "Автострада Гарант", що наступне підготовче судове засідання відбудеться 10.11.2022.

10 листопада 2022 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору.

Ухвалою від 10.11.2022 оголошено перерву та повідомлено учасників справи, що наступне підготовче судове засідання відбудеться 24.11.2022.

Ухвалою від 24.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 918/757/22. Призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2022.

07 грудня 2022 року від представника відповідача надійшли клопотання:

- про відкладення судового розгляду справи з метою надання можливості скористатися правами передбаченими ст. ст. 42, 46 ГПК України, п. 6 ст. 4 ГПК України, ч. 2 ст. 195 ГПК України з метою подання оригіналів доказів про відсутність предмету спору;

- про повернення до підготовчого судового розгляду.

Господарський суд, розглянувши клопотання представника відповідача про повернення до підготовчого судового розгляду, дійшов висновку про відмову у його задоволенні з підстав, викладених в ухвалі від 08.12.2022.

Ухвалою від 08.12.2022 оголошено перерву та повідомити учасників справи, що наступне судове засідання відбудеться 27.12.2022.

27 грудня 2022 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення даного засідання, що підтверджується довідкою про надіслання на його електронну адресу "" ухвали від 08.12.2022.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Окрім того, ухвалу від 08.12.2022 направлено на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (вул. Словацького, 4/6, Рівне, 33028).

Із вказаної адреси відповідача повернувся конверт із ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.12.2022 за трек номером 156 із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 08.12.2022 надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/107831264: 13.12.2022. Зареєстровано в реєстрі: 14.12.2022. Оприлюднено: 15.12.2022.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою від 08.12.2022 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місця знаходження, відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу 23.12.2022 належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлялася на адресу відповідача (трек-номер відправлення 730), однак повернулася за зворотною адресою із зазначенням причин повернення "Адресат відсутній за вказаною адресою, 06.10.2022".

Строк на відзив сплинув 21.10.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Присутній у судовому засіданні 27.12.2022 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІТЕКС" у особі директора Величка Павла Олександровича, який діє на підставі повноважень, наданих Статутом Товариства (далі - покупець), з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" у особі заступника директора Довгайчука Леоніда Володимировича, який діяв на підставі Рішення учасника № 01.12.21-Д від 01.12.2021 (далі - постачальник), з іншого боку, було укладено Договір поставки № 09.12.21 Б бітуму дорожнього та/або емульсії бітумної дорожньої (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця бітум дорожній та/або емульсію бітумну дорожню (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.

Асортимент, кількість, та інші умови, погоджуються сторонами в Заявці, поданої письмово та/або усно покупцем, за допомогою засобів телефонного, електронного та інших технічних засобів. (п. 1.2. Договору).

Всі товаросупровідні документи на товар (партію товару) є специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають невід`ємну частину цього Договору. Під партією товару розуміється найменування і кількість товару, що поставляється відповідно до одного первинного документу. (п. 1.4. Договору).

Сторони узгодили між собою умови про предмет, умови поставки товару, порядок приймання, ціну товару і порядок розрахунків, відповідальність сторін, строк дії договору, форс-мажорні обставини, розгляд спорів та інші умови Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає покупцю товар (партію товару) на умовах Міжнародних правил Тлумачень Термінів "ІНКОТЕРМС" 2010. Поставка товару (партії товару) за домовленістю сторін здійснюється на умовах: 1) FCA - вул. Івана Франка, 101, Рівненська обл., Рокитнівський р-н, с. Рокитне - територія ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" ) - самовивіз автотранспортом покупця та/або перевізника, 2) DDP - місце поставки вказується в заявці Покупця - здійснюється автотранспортом постачальника та/або перевізника.

Згідно з п. 3.2. Договору поставка товару (партії товару) здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати за Товар (партію товару) на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури, за орієнтовною попередньою ціною що визначена у даному рахунку-фактурі. остаточна ціна визначається у видатковій накладній.

Покупець здійснює оплату товару (партії товару) шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника. (п. 3.3. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін Договору та скріплення печаткою і діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний повноважними сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Додатковою угодою № 1 від 16.12.2021 до Договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язується відповідно до умов Договору відвантажити та передати у власність покупця в кількості та за ціною наступний товар: Бітум дорожній марки 70/100 у кількості 394,350 тон, за ціною 12 527,00 грн без ПДВ за 1 тону. Загальна вартість поставки з урахуванням ПДВ 5 928 026,94 грн.

Постачальник і покупець у Додатковій угоді №1 від 16.12.2021 визначили, що товар має бути вивезений покупцем з місця його передачі за адресою: вул. Івана Франка,101, Рівненська область, Рокитнівський район, с. Рокитне - територія ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» згідно з п. 2.1. Договору в термін до 10.04.2022 (включно).

Судом встановлено, що покупець здійснив часткову оплату за товар згідно з п. 3.2., 3.3. Договору визначений у Додатковій угоді № 1 від 16.12.2021 до Договору у сумі 5 762 400 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 26723 від 16.12.2021. (том 1, а.с. 28).

Позивач вказує, що в платіжному дорученні № 26723 від 16.12.2021 призначення платежу помилково вказано «Оплата за бітум зг. Дог. №01/10/21-Б2 від 01.10.2021р.».

Позивач виправив помилку і повідомив керівника відповідача листом № 876/1 від 16.12.2022 про дійсне призначення платежу: «Оплата за бітум зг.Дог.№09.12.21Б від 09.12.2021р., рах.№688 від 16.12.21р.»

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено поставку товару за Договором на загальну суму 5 928 026,94 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 20 від 16.12.2021 на суму 5 897 962 грн 14 коп. (з ПДВ);

- № 42/1 від 01.04.2022 на суму 30 064 грн 80 коп. (з ПДВ).

Окрім того, сторони уклали між собою Додаткову угоду № 2 від 12.01.2022 до Договору, у якій домовилися, що постачальник зобов`язується відповідно до умов Договору відвантажити та передати у власність покупця в кількості та за ціною наступний товар: Бітум дорожній марки 70/100 у кількості 200 тон, за ціною 12 500,00 грн без ПДВ за 1 тону. Загальна вартість поставки з урахуванням ПДВ 3 000 000 грн 00 коп.

Постачальник і покупець у Додатковій угоді № 2 від 12.01.2022 визначили, що товар має бути вивезений покупцем з місця його передачі за адресою: вул. Івана Франка,101, Рівненська область, Рокитнівський район, с. Рокитне - територія ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» згідно з п. 2.1. Договору в термін до 01.05.2022 (включно).

Судом встановлено, що позивачем здійснено оплату обумовленого товару у розмірі 3 000 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 26945 від 13.01.2022 на суму 600 000 грн 00 коп.;

- № 26946 від 13.01.2022 на суму 600 000 грн 00 коп.;

- № 26947 від 13.01.2022 на суму 600 000 грн 00 коп.;

- № 26948 від 13.01.2022 на суму 600 000 грн 00 коп.;

- № 26949 від 13.01.2022 на суму 600 000 грн 00 коп.

При цьому, взятих на себе зобов`язань відповідно до Додаткової угоди №2 від 12.01.2022 з боку відповідача не було виконано.

Сторони підписали між собою Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2021 - 01.04.2022 за Договором поставки № 09.12.21Б від 09.12.2021, у якому зафіксували, що сальдо кінцеве недопоставленого товару становить 2 834 373 грн 06 коп.

Стосовно долученого позивачем до матеріалів справи двостороннього акта звірки взаєморозрахунків господарський суд зазначає наступне.

21 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/499/20 досліджував питання щодо використання акту звірки взаєморозрахунків, як доказу господарської операції. Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018р. у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018р. у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Судом встановлено, що Акт звірки взаємних розрахунків підписаний з боку позивача - директором Величко П.О., а з боку відповідача - директором Довгайчук Л.В.

Із виписки по рахунку (том 1, а.с. 39) від 20.09.2022 вбачається, що позивачем оплачено відповідачу 8 762 400 грн 00 коп.

Суд приймає до уваги вказаний акт звірки розрахунків, який з огляду на те, що судом встановлено із доказів наявних в матеріалах справи, що оплата товару позивачем проведена на суму 8 762 400 грн 00 коп., а поставка товару відповідачем здійснена на суму 5 928 026 грн 94 коп.

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив поставку товару, передбаченого Додатковою угодою № 2 від 12.01.2022, позивачем направлено для Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" лист № 206 від 22.07.2022, з вимогою повернути передоплатні кошти у сумі 2 834 373 грн 06 коп., які були оплачені в платіжних дорученнях від 13.01.2022 на розрахунковий рахунок відповідача у термін до 27.07.2022.

У подальшому позивач направив для відповідача вимогу № 233 від 15.08.2022, у якій просив повернути грошові кошти за непоставлений товар на Договором на суму 2 834 373 грн 06 коп. у строк до 25.08.2022, що підтверджується описом вкладення, накладною та фіскальним чеком від 17.08.2022 (том 1, а.с. 44).

З огляду на те, що відповідач не поставив позивачу товар за Договором на суму 2 834 373 грн 06 коп. та не повернув грошові кошти у зазначеному розмірі які були оплачені позивачем в якості передоплати за обумовлений товар, позивач звернувся із даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли між суб`єктами господарювання на підставі укладеного правочину, що за своєю природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, свої зобов`язання щодо попередньої оплати за Додатковою угодою № 1 від 16.12.2021 позивач виконав частково та здійснив оплату за товар у розмірі 5 762 400 грн 00 коп. На суму 165 626 грн 94 коп. товар залишився неоплачений у формі попередньої оплати.

При цьому за даною Додатковою угодою № 1 від 16.12.2021 відповідачем поставлено товару на суму 5 928 026,94 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 20 від 16.12.2021 на суму 5 897 962 грн 14 коп. (з ПДВ);

- № 42/1 від 01.04.2022 на суму 30 064 грн 80 коп. (з ПДВ).

Окрім того, сторони уклали між собою Додаткову угоду № 2 від 12.01.2022, на підставі якої позивачем оплачено 3 000 000 грн 00 коп., а відповідачем не здійснено поставку товару.

Суд враховує, що оплати, які здійснювалися позивачем згідно з платіжними дорученнями від 13.01.2022 № 26945 на суму 600 000 грн 00 коп.; № 26946 на суму 600 000 грн 00 коп.; № 26947на суму 600 000 грн 00 коп.; № 26948 на суму 600 000 грн 00 коп.; № 26949 на суму 600 000 грн 00 коп. зараховуються у хронологічному порядку в оплату товару поставленого за Додатковою угодою № 1 від 16.12.2021.

Відтак суд зауважує, що позивачем здійснено оплату товару за Додатковою угодою № 1 від 16.12.2021 на суму 30 064 грн 80 коп.

Натомість, відповідачем не поставлено товар на суму 2 834 373 грн 06 коп. взагалі та не повернуто для позивача дані грошові кошти незважаючи на вимоги від 22.07.2022 та від 15.08.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що позивачем втрачено інтерес до товару, який відповідач зобов`язаний був поставити за Договором та безпосередньо Додатковою угодою № 2 від 12.01.2022, позивач правомірно звернувся до суду із вимогою про зобов`язання відповідача повернути оплачені позивачем кошти в якості попередньої оплати за даний товар у розмірі 2 834 373 грн 06 коп.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 2 834 373 грн 06 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 42 515,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 28234 грн 20.09.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, відтак судовий збір сплачений позивачем при зверненні до господарського суду покладається на відповідача у розмірі 42 515,60 грн,

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 196, 202, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІТЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення 2 834 373 грн 06 коп. задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (вул. Словацького, 4/6, Рівне, 33028, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІТЕКС" (вул. Стрийська, 6, Київ 62, 03062, ) 2 834 373 (два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі триста сімдесят три) грн 06 коп. та 42 515 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 60 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано "30" грудня 2022 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич