ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2712/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради (49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Макарова, 32, ідентифікаційний код 32560611) до Житлово-будівельного кооперативу №18 "Дніпросільмаш" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 20-А, ідентифікаційний код 23077583) про стягнення 554 012,77 грн. заборгованості за теплову енергію

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №124 від 30.08.2022 про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу №18 "Дніпросільмаш" 554 012,77 грн. заборгованості за теплову енергію.

Також позивач просить суд відкрити провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №163-Т від 13.10.2003 на відпуск теплової енергії для потреб опалення щодо своєчасної та повної оплати за теплову енергію спожиту в період з 01.12.2016 по 31.03.2018.

Ухвалою суду від 05.09.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі 260,01 грн.

До суду 08.09.2022 подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2712/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Поштове відправлення на вказану адресу відповідача, в якому містилися ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, повернулася до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2003 року між Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпрообленерго" по транспортуванню покупної теплової енергії "Теплотранс", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради, (далі - позивач, постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом №18 "Дніпросільмаш" (далі - відповідач, споживач) укладено договір №163т на відпуск теплової енергії для потреб опалення (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник згідно СниП 2.04.07-86 "Теплові мережі" здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення, по об`єкту, розташованому за адресою: пр. Богдана Хмельницького (попередня назва вул. Героїв Сталінграду), 20а від джерела теплопостачання ТЕЦ ПМЗ.

Пунктом 1.3 договору, визначено, що планове споживання теплової енергії на опалення визначається наступними показниками: загальна площа опалення приміщення - 2776,4 м.кв.

Нарахування плати за теплову енергію здійснюється постачальником на підставі тарифів, затверджених місцевими органами самоврядування, а саме на підставі рішення №2057 від 19.09.2002, тариф на 1 Гкал теплової енергії становить 63,05 грн., на 1 м.кв. опалювальної площі 1,51 грн./місяць. Загальна сума нарахування 4 192,36 грн./місяць (п.2.1 договору).

Інформація про зміну тарифів доводиться до відома споживача письмово протягом одного місяця з дня затвердження нових тарифів або через засоби масової інформації (п.2.2 договору).

За відсутності лічильних пристроїв чи проектного навантаження споживач сплачує за фактично спожиту теплову енергію з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря згідно розрахунку до договору в наступному порядку:

- розрахунковим періодом для оплати енергії є календарний місяць;

- в перших числах місяця споживачу надається рахунок на оплату теплової енергії за показниками, передбаченими п.1.3 даної угоди. (п.5.1 Договору).

Споживач здійснює оплату за теплову енергію щомісяця в триденний строк з моменту отримання рахунку від постачальника. У випадку несплати рахунку споживачем в строк більше десяти днів споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати (п. 5.2 договору).

Відповідно до п.8.1 договору договір укладається на строк з 13.10.2003 по 31.12.2004. Строк дії договору автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не одна із сторін не має наміру розірвати його, шляхом повідомлення іншої сторони в письмовому вигляді не пізніше місяця до закінчення строку дії договору.

Припинення дії договору не призупиняє обов`язку споживача від повного розрахунку за спожиту теплову енергію (п. 8.2 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві теплову енергію та виставив останньому рахунки-фактури на загальну суму 640 099,75 грн.:

- №163/1 від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 78 829,94 грн.;

- №163/1 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 88 611,41 грн.;

- №163/1 від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 93 285,31 грн.;

- №163/1 від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 43 623,08 грн.;

- №163/1 від 31.11.2017 за листопад 2017 року на суму 49 533,73 грн.;

- №163/1 від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 54 577,04 грн.;

- №163/1 від 31.01.2018 за січень 2018 року на суму 78 829,94 грн.;

- №163/1 від 28.02.2018 за лютий 2018 року на суму 78 829,94 грн.;

- №163/1 від 31.03.2018 за березень 2018 року на суму 73 979,36 грн.

Відповідач частково у сумі 86 086,98 грн. оплатив поставлену теплову енергію, що підтверджується виписками по рахунку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014, з урахуванням внесених до нього змін ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2014, по справі № 904/8197/14 стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу №18 "Дніпросільмаш" на користь Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради 149 325,72 грн. - основної заборгованості, 13 424,49 грн. - пені, 8 020,12 грн. - 3% річних, 21 090,68 гри. - інфляційних втрат.

За вказаний період заборгованості з відповідача, згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/8197/14 від 29.12.2014, виконавчою службою стягнута та перерахована позивачу заборгованість на загальну суму 191 861,06 грн.:

- 18.11.2016 - 87 639,63 грн.;

- 16.12.2016 - 14 648,74 грн.;

- 03.03.2017 - 33 548,44 грн.;

- 31.05.2017 - 55 024,25 грн.;

- 03.08.2017 - 1 000,00 грн.

19 вересня 2019 року уповноваженою особою відповідача підписаний акт звірки, де визнається борг на суму 515 477,48 грн., про що свідчить поставлений підпис голови правління Білостоцької М.В.

У ході підготовки договору на реструктуризацію заборгованості позивачем було виявлено, що уся перерахована виконавчою службою сума - 191 861,01 грн., що складалася з суми основної заборгованості - 149 325,72 грн. та штрафних санкцій (пені, 3% річних та інфляційних втрат) на загальну суму 42 535,29 грн., була помилково зарахована на погашення основного боргу в особовому рахунку відповідача. Після виявлення цього факту, у червні 2021 року в особовому рахунку відповідача було зменшено оплату по основному боргу на суму 42 535,29 грн. Таким чином, сума залишку основного боргу відповідача складає 558 012,77 грн.

Погодившись з залишком основного боргу за Житлово-будівельним кооперативом, головою правління Білостоцькою М.В. 10.06.2021 підписано акт звірки взаємних розрахунків від 10.06.2021 та укладено договір на реструктуризацію заборгованості за постачання теплової енергії на суму 558 012,77 грн.

Згідно з п.2.1 договору на реструктуризацію заборгованості постачальник надає споживачу розстрочку з оплати заборгованості з 20 червня 2021 року по 20 травня 2023 року. Оплата вноситься рівними долями щомісячно.

Відповідно до п.5.1. договору на реструктуризацію заборгованості, при порушенні графіку погашення заборгованості, постачальник в односторонньому порядку розриває цей договір, про що направляє споживачеві письмове повідомлення із зазначенням причин його розірвання.

Внаслідок порушення відповідачем графіку погашення заборгованості позивачем 16.09.2021 направлено повідомлення щодо розірвання договору на реструктуризацію заборгованості.

В подальшому відповідачем здійснені оплати на загальну суму 4 000,00 грн., а саме у жовтні 2021 року - 2 000,00 грн. та у листопаді 2021 року - 2 000,00 грн.

Таким чином, залишок основного боргу став складати 554 012,77 грн.

21 квітня 2022 року позивачем направлено досудову вимогу від 21.04.2022 та акт звірки взаємних розрахунків від 21.04.2022, які відповідач не отримав.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт постачання теплової енергії, строк оплати, наявність прострочення оплати.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 310,19 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради до Житлово-будівельного кооперативу №18 "Дніпросільмаш" про стягнення 554 012,77 грн. заборгованості за теплову енергію задовольнити повністю.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу №18 "Дніпросільмаш" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 20-А, ідентифікаційний код 23077583) на користь Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпровської міської ради (49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Макарова, 32, ідентифікаційний код 32560611) 554 012,77 грн. заборгованості за теплову енергію та судовий збір у сумі 8 310,19 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв