ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2022 Справа № 917/13/22
про стягнення 79 017,02 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Розглядається позовна заява про стягнення 79 017,20 грн шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства.
Ухвалою суду від 10.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 07.04.2022 на 11-30 годин.
Ухвалою суду від 07.04.2022 відкладено розгляд справи на 07.07.2022 на 10-00 годин.
Ухвалою від 11.07.2022 судом призначено розгляд справи на 27.09.2022 на 11-00 год, оскільки судове засідання, призначене на 07.07.2022 на 10-00 годин, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою від 27.09.2022 судом призначено розгляд справи на 03.11.2022 на 10-30 год, оскільки судове засідання, призначене на 27.09.2022 на 11-00 годин, не відбулося у зв`язку з участю судді у навчанні з підвищення кваліфікації суддів місцевих господарських судів.
Ухвалою від 02.11.2022 виправлено описку у вступній частині ухвал суду від 10.02.2022, 07.04.2022, 11.07.2022, 27.09.2022 у справі № 917/13/22.
Ухвалою суду від 03.11.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2022 на 11-30 годин.
Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями.
Згідно ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.
В судовому засіданні 06.12.2022 ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
З метою підтвердження факту забруднення грунтів відібрано проби грунтів (акт відбору проб грунтів від 08.05.2020 № 30-05-20) і у відповідності до Протоколу вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 21.05.2020 № 30-05-20, складеного відділом інструментально - лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Центрального округу (наказ про уповноваження № 148 від 16.05.2019, виданий Державною екологічною інспекцією України) зафіксовано, що у ґрунті виявлено перевищення вмісту фосфору (рухомі форми) у перерахунку на перевищення нормативного вмісту п`ятиоксид фосфору Р205, перевищення нормативного вмісту хлоридів (водна витяжка), амонію (обмінний) у перерахунку на амоній-іон, нітратів у перерахунку на нітрати в порівнянні з фоновими показниками, що є порушенням ст. ст. 45,46 Закону України «Про охорону земель», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 33 Закону України «Про відходи» (а.с.26-30).
06.05.2021 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Хоменко С.В. складена постанова № 25/2/1-24 про накладення адміністративного стягнення відповідно до вище зазначеного протоколу, якою визнано директора Приватного малого підприємства «Мальва» Арутюнян Р.Г. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн, (а.с. 33-34).
Згідно квитанції № 11-10225646/С від 11.05.2021, директор Приватного малого підприємства «Мальва» Арутюнян Р.Г. сплатив накладений штраф у розмірі 1 700,00 грн, (а.с. 35).
14.05.2021 листом за № 51/3-1013 вих-21 Диканська окружна прокуратура Полтавської області звернулась до Державної екологічної інспекції Центрального округу з пропозицією звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в розмірі 79 017,20 грн, (а.с.58-59).
Державна екологічна інспекція Центрального округу 21.05.2021 звернулась до відповідача з претензією № 02.1-15/2686 про відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства (а.с.41-44).
Відповідач в добровільному порядку вимоги позивача не задовільнив.
Листом за № 02.1-18/2768 від 26.05.2021 (а.с.60-61) позивач повідомив прокурора про неможливість звернення до суду через відсутність фінансування для сплати судового збору.
Прокуратура листом за № 51-5042вих21 від 23.12.2021 повідомила позивача про звернення з даним позовом до суду в порядку ст. 23 «Про прокуратуру» (а.с.66-68).
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього середовища», а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено імператив, відповідно до якого державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно - соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Першою частиною ст. 45 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» суб`єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.
Згідно ч.ч. 1, 4, 7 ст. 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.
Згідно з приписами статті 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
Відповідно до статті 56 цього Закону «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за № 275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально - лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Частиною 3 Розділу 1 «Загальні положення Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 27.11.2018 за № 260 визначено, що основним завдання Держекоінспекції Центрального округу є реалізація повноважень Держекоінспекції України в межах Полтавської та Черкаської областей.
Згідно Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за № 350/3463, Інспекції надано право розрахувати розміри збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.
Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами Міністерством охорони навколишнього природного середовища України наказом від 27.10.1997 №171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика).
Методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів (п.1.3 Методики).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 4.1 Методики землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого грунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення). Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. Розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.
Відповідно п. 4.2 Методики основою розрахунків розміру шкоди від забруднення земель є нормативна громова оцінка земельної ділянки, яка зазнала забруднення.
Пунктом 4.7 Методики передбачено, що витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала забруднення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг.
Нормативно грошова оцінка квадратного метру зазначеної земельної ділянки, становить: 70 219,65:2500=2,81 грн/м2.
Відповідно до п. 2 рішення Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 25.11.2020 «Про реорганізацію юридичної особи Черняківської сільської ради» (а.с. 62) Чутівська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Черняківської сільської ради.
Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Виходячи зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Враховуючи зазначені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем природоохоронного законодавства, наявності шкоди, спричиненої забрудненням земельної ділянки відходами виробництва, які утворюються під час виготовлення молочної продукції, як обов`язкових елементів складу правопорушення, тому наявні підстави для покладення на нього такої міри деліктної відповідальності обов`язку по відшкодуванню шкоди.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави в особі Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у сумі 79 017,20 грн є обґрунтованими, відповідачем не оспорені, підтверджені матеріалами справи і підлягають судом задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 123, 129, 210, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
1.Позов задовольнити.
Видати накази після набранням рішенням законної сили.
Згідно з частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.