ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 Справа № 914/2191/22

Господарський суд Львівської області в складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судових засідань Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Приватного підприємства «Транс-Авто-Д», м. Волочинськ, Хмельницька обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ІНЖИНІРИНГ», м. Львів

про стягнення 308 526, 03 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гула В.П.;

від відповідача: Колянковський Т.М.;

Хід розгляду справи.

Приватне підприємство «Транс-Авто-Д» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ІНЖИНІРИНГ» про стягнення 333 251,72грн.

Ухвалою від 27.09.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження у справі та призначив підготовче засідання на 01.11.2022 року.

27.10.2022 через систему «електронний суд» подано відзив на позовну заяву (Вх. № 22244/22).

В судовому засіданні 01.11.2022 судом оголошено перерву до 22.11.2022.

09.11.2022 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог (Вх. № 23321/22).

Ухвалою від 22.11.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

В судовому засіданні 22.11.2022 судом оголошено перерву до 06.12.2022.

Ухвалою від 06.12.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 23.12.2022.

В судове засідання 23.12.2022 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 23.12.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

У позовній заяві ПП «Транс-Авто-Д» вказує про неналежне виконання ТОВ «ТБ Інжиніринг» своїх договірних зобов`язань щодо оплати за наданні транспортні послуги по перевезенню вантажів за Договором № 13-11/19-1 від 13.11.2019 на загальну суму 189 000,00 грн.

Станом на момент подання позову Відповідач заборгованості за надані транспортні перевезення не оплатив.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), позивач нарахував відповідачу 65 601,12 грн пені та 53924,91 грн інфляційних втрат.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги ПП «Транс-Авто-Д» не визнає та заперечує в повному обсязі з огляду на наступне :

Зі змісту Договору випливає обов`язок відповідача здійснити оплату за надані транспортні послуги, проте строку виконання такого зобов`язання відповідно до норм ЦК України не встановлено.

Відповідач у справі не може вважатися таким, що прострочив своє зобов`язання зі сплати за надані транспортні послуги у розмірі 189 000 грн, оскільки строк виконання грошового зобов`язання не встановлений в договорі. Таким чином, з огляду на приписи ч. 1 ст. 631 ЦКУ вбачається, що сторони домовилися виконувати свої зобов`язання по договору, зокрема, в частині оплати за надані послуги, впродовж строку дії самого Договору, який згідно п.10.1 в редакції Додатку до Договору від 30.12.19р. укладено до 31 грудня 2023 року. Дані обставини також підтверджуються і станом фактичних розрахунків між Сторонами, які відбувалися в рамках Договору та докази які подав сам позивач, і які засвідчують, що оплата за кожну послугу з перевезення здійснювалася не в визначений строк, а довільно в межах строку дії Договору.

Оскільки строк виконання зобов`язання по сплаті за послуги не настав (за його відсутністю), а тому при відсутності основного боргу немає підстав нараховувати і штрафні санкції на суму основного боргу.

Вважає, що позивач подав позов у правовідносинах, де в даний час відсутнє його порушене право. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

13 листопада 2019 року між Приватним підприємством «Транс-Авто-Д» (надалі Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ ІНЖИНІРИНГ» (надалі Замовник) укладено Договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів № 13-11/19-1, згідно якого Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню вантажів ( негабаритних ) Замовника автомобільним транспортом Перевізника (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору Замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим Договором.

На виконання договірних зобов`язань, сторони склали та підписали Акти наданих послуг за 2020 рік на суму 612 299,00 грн, до наданих послуг у відповідача не було претензій щодо якості їх виконання .

Частину наданих послуг на суму 423 299,00 грн Відповідач оплатив належним чином, натомість Акти наданих послуг № 1684, 1685 від 22.06 2020 року; № 1709 від 23.06.2020; №1717 від 24.06.2020; № 1734 від 25.06.2020; № 1767 від 26.06.2020; № 1811, 1812, 1813 від 30.06.2020; № 1823 від 01.07.2020; № 1852 від 02.07.2020; № 1853 від 03.07.2020; №1899 від 06.07.2020 залишились не оплаченими на суму 189 000,00 грн.

Пунктом 4.4 сторони передбачили, що розрахунок Замовником Перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками Сторін, якщо інше не зазначено в Заявці. Можлива повна або часткова передоплата.

Відповідачем не заперечується підписання Актів наданих послуг по яких виникла заборгованість.

У відповідності до п 6.3.8 Договору. замовник зобов`язаний вчасно оплатити вартість виконаних робіт відповідно до умов Договору.

Позивачем для врегулювання ситуації в досудовому порядку двічі було надіслано претензію на адресу Відповідача, вказану в Договорі, з вимогою провести оплату заборгованості №322 від 24 11 2020 року та №45 від 27.01.2021 року, проте листи повертались за закінченням терміну зберігання, про що є відмітки Укрпошти. Додатково Позивач зазначив, сторона Відповідача повідомлялась про надсилання претензій телефонним зв`язком.

Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з Відповідача 189 000,00 грн заборгованості за надані послуги перевезення.

Відповідно до п. 7.3.1 Договору за прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), починаючи з 20.02.2021 позивач нарахував відповідачу 65 601,12 грн пені та 53 924,91 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та на заперечується сторонами, між ПП «Транс-Авто-Д» та ТОВ «ТБ ІНЖИНІРИНГ було укладено договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів № 13-11/19-1 від 19.11.2019. Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками замовника та перевізника та скріплений печатками сторін.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, позивачем заявлено про стягнення з відповідача 189 000,00 грн заборгованості за надані послуги за договором про надання транспортних послуг з перевезення вантажів № 13-11/19-1 від 13.11.2019.

Пунктом 4.4 Договору сторони передбачили, що розрахунок Замовником Перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками Сторін, якщо інше не зазначено в Заявці. Можлива повна або часткова передоплата.

З урахуванням приписів пункту 4.4 договору, строк оплати є таким, що настав, оскільки сторони погодили, що розрахунок здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг, а тому обов"язок Відповідача щодо оплати послуг перевезення вантажу настав одразу на наступний день після підписання Акту приймання передачі.

Відповідач щодо строку оплати наданих послуг посилається на ч. 1 ст. 631 ЦК України згідно якої строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відтак вважає, що строк оплати наданих послуг може бути здійсненний до закінчення строку дії договору, а саме до 31.12.2023 р.

Дане твердження Відповідача є хибним виходячи із наступного :

1. Як зазначено вище після підписання акту приймання передачі, відповідач на наступний день зобов"язаний був сплатити заборгованість.

2. Позивач направив відповідачу претензію 27.01.2021 згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якою передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Відповідача з претензіями № 322 від 24.11.2022 та № 45 від 27.01.2021, відповідно до яких просив сплатити основну заборгованість, однак листи не отримав, останні повернулись на адресу ПП «Транс-Авто-Д» із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання.

Умисне неотримання Відповідачем поштової кореспонденції не може розцінюватись судом як відсутність моменту (часу, дати) виникнення зобов`язання по сплаті основною боргу а також нарахування штрафних санкцій, оскільки має місце явне умисне ухилення Відповідача від виконання своїх обов`язків щодо оплати наданих послуг за Договором про надання транспортних послуг з перевезення вантажів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу, суд констатує, що ТОВ «ТБ Інжиніринг» був належним чином повідомлений щодо заборгованості та надісланої претензії та мав можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів щодо сплати за надані послуги.

Згідно ст. 530 ЦК України позивач вчинив усі дії необхідні для застосування даної норми, відтак відповідач у 7 денний термін був зобов`язаний сплатити заборгованість. ПП «Транс-Авто-Д» з 20.02.2021 почав нараховувати штрафні санкції із врахуванням терміну передбаченого нормами ЦК України.

Відтак, суд вважає дату 17.02.2021 року, яка вказана на конверті відділенням поштового зв`язку Укрпошта «Повертається за закінченням терміну зберігання», датою отримання Претензії № 45 від 27.01.2021 р. з вимогою сплатити 189 000,00 грн.

Позивач надав належні докази на підтвердження надання послуг за договором у сумі 189 000,00 грн, відповідач доказів оплати вартості послуг у розмірі 189 000,00 грн до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову у цій частині не спростував.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 189 000,00 грн заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем факт надання послуг не заперечується.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так позивач нарахував відповідачу 53 924,91 грн інфляційних втрат.

Суд, здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат дійшов висновку, що такий здійснено вірно.

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3.1 Договору за прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

За порушення умов договору щодо сплати наданих послуг позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 65 601,12 грн.

Суд здійснивши перевірку нарахування пені встановив арифметично вірне нарахування такої та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих позивачем транспортних послуг по перевезенню вантажів за Договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 189 000,00 грн, 65 601,12 грн штрафних санкцій та 53 924,91 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір підлягає до стягнення з Відповідача в сумі 4627,89 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ІНЖИНІРИНГ» (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. В. Івасюка, 2Г, ) на користь Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» (31200, Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Запорізька, 7, ) 308 526,03 грн та 4627,89 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2022.

Суддя Запотічняк О.Д.