ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2022 р. м. Київ Справа №911/566/22

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/566/22

За позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Авіалінії України» (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД (10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, буд.9)

про стягнення 91100,53 грн

без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія Авіалінії України» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД (далі відповідач) про стягнення 91100,53 грн, з яких: 83966,04 грн основного боргу, 4735,55 грн пені, 877,77 грн 3% річних та 1521,17 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №300421/1 оренди бетонного покриття від 30.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2022 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач надав суду клопотання про усунення недоліків, яким усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, в т.ч. відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

21.06.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області надійшла заява представника відповідача з електронним цифровим підписом про передачу справи №911/566/22 в порядку територіальної підсудності до Господарського суду Житомирської області за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України, надалі - заява від 21.06.2022.

У заяві від 21.06.2022 відповідач посилався на порушення позивачем правила територіальної підсудності справи господарському суду за місцезнаходженням відповідача та просив суд передати справу до Господарського суду Житомирської області за підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2022 у справі №911/566/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД від 21.06.2022 про порушення правил підсудності та передачу справи за підсудністю до Господарського суду Житомирської області залишено без задоволення.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 13.06.2022 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія Авіалінії України» (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД (далі замовник) укладено договір оренди бетонного покриття від 30.04.2021 №300421/1 (далі договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування бетонне покриття (площадка під контейнери, інв. №В3135) надалі покриття, в розмірі 30 кв.м., що знаходиться на балансі ПрАТ «Авіакомпанія Авіалінії України» в районі ангару ДП МА «Бориспіль» (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору місце виконання договору: аеропорт Бориспіль.

Згідно з п.1.3 договору покриття передається з метою забезпечення виробничої діяльності орендаря для розміщення 2-х (двох) будинків вагонного типу. Схема розташування твердого покриття наведена в додатку 1.

Сторони підтверджують факт передання орендодавцем та прийняття орендарем бетонного покриття в користування згідно з актом приймання-передачі майна (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.2 договору передача покриття в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це покриття. Власником покриття залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Покриття вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п.2.4 договору).

Відповідно до п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду держмайна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 і станом на 01.04.2021 становить без врахування ПДВ 8449,50 грн за місяць, ПДВ 20% - 1689,90 грн. Всього з ПДВ становить 10139,40 грн.

Згідно з п.3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Якщо індекс інфляції за поточний місяць складає менше 100%, то орендна плата визначається на рівні орендної плати за попередній місяць.

Відповідно до п.3.3 договору орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця на протязі 5-х банківських днів з моменту отримання рахунку та акту наданих послуг, але не пізніше 20 числа, що слідує за звітним місяцем.

Відповідно до п.3.5 договору у випадку закінчення (припинення) дії цього договору, орендар сплачує орендну плату на день фактичного повернення покриття згідно з актом приймання-передачі.

Згідно з п.4.1 договору орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду покриття згідно з цим договором по акту приймання-передачі, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п.4.2 договору орендодавець зобов`язується щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру (далі рахунок) за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг (далі акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання отриманих послуг та їх якості.

Орендар зобов`язується прийняти покриття, вказане в п.1.1 цього договору (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.3 договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунок за договором.

Згідно з п.5.4 договору підписаний акт виконаних робіт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію ПрАТ «Авіакомпанія Авіалінії України» протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання, або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт не буде повернутий ПрАТ «Авіакомпанія Авіалінії України» та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Відповідно до п.8.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України.

Договір вступає в дію з моменту підписання акту приймання-передачі твердого покриття та діє 31.12.2021. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились не виконаними. Датою підписання є пізніша дата, якщо договір підписувався сторонами окремо (п.9.1 договір).

Відповідно до акта приймання-передачі бетонного покриття від 01.05.2021 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування бетонне покриття площею 30 кв.м.

Отже, на виконання вказаного договору орендодавець надав в оренду, а орендар відповідно здійснював платне користування орендованим майном, внаслідок чого у нього виникло зобов`язання зі сплати орендних платежів у розмірі 83966,04 грн, що підтверджується актами надання послуг від 31.05.2021 №28 на суму 10343,16 грн, від 30.06.2021 №36 на суму 10363,68 грн, від 31.07.2021 №44 на суму 10374,12 грн, від 31.08.2021 №52 на суму 10374,12 грн, від 30.09.2021 №60 на суму 10498,68 грн, від 31.10.2021 №68 на суму 10593,00 грн, від 30.11.2021 №76 на суму 10677,60 грн, від 31.12.2021 №84 на суму 10741,68 грн.

Для оплати вартості орендних платежів за вказаний період позивач сформував відповідачу рахунки на оплату від 31.05.2021 №28 на суму 10343,16 грн, від 30.06.2021 №36 на суму 10363,68 грн, від 31.07.2021 №44 на суму 10374,12 грн, від 31.08.2021 №52 на суму 10374,12 грн, від 30.09.2021 №60 на суму 10498,68 грн, від 31.10.2021 №68 на суму 10593,00 грн, від 30.11.2021 №76 на суму 10677,60 грн, від 31.12.2021 №84 на суму 10741,68 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 19.11.2021 №1.6-56, якою вимагав в двотижневий термін з моменту отримання даної претензії сплатити заборгованість у розмірі 62456,76 грн.

Листом від 22.12.2021 №1.6-67 позивач звернувся до відповідача, в якому позивач зазначив, що станом на дату складання даного листа у відповідача рахується заборгованість у розмірі 87436,76 грн та вимагав до 01.01.2022 звільнити орендоване майно.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, сплату заборгованості з орендної плати не здійснив, орендоване майно не повернув, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 83966,04 грн, а тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4735,55 грн пені за загальний період прострочки з 21.06.2021 по 10.02.2022 відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.4 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені від суми заборгованості за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 877,77 грн 3% річних за загальний період прострочки з 21.06.2021 по 10.02.2022 та 1521,17 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 21.06.2021 по 10.02.2022.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 83966,04 грн основного боргу, 4735,55 грн пені, 877,77 грн 3% річних та 1521,17 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Авіалінії України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД про стягнення 91100,53 грн, з яких: 83966,04 грн основного боргу, 4735,55 грн пені, 877,77 грн 3% річних та 1521,17 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД (10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, буд.9, ідентифікаційний код 38267160) на користь Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Авіалінії України» (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, ідентифікаційний код 01130584) 83966 (вісімдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят шість) грн 04 коп. основного боргу, 4735 (чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 55 коп. пені, 877 (вісімсот сімдесят сім) грн 77 коп. 3% річних, 1521 (одну тисячу п`ятсот двадцять одну) грн 17 коп. інфляційних втрат та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.12.2022.

Суддя О.О. Третьякова