РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2022Справа № 910/6322/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ"

до Київської міської ради

про звернення стягнення на предмет іпотеки

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,30 кв.м., в тому числі житловою площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008, що становить 90618,58 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 651 037,50 грн, а саме: за кредитом 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1896282,14 грн; по відсотках, нарахованих до дати смерті позичальника 25799,28 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 754755,36 грн шляхом шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок набуття права власності на предмет іпотеки, відповідач набув статусу іпотекодавця за іпотечним договором № 2627/0708/45-030-Z-1 від 17.07.2008, а отже, у зв`язку з існуванням невиконаного зобов`язання за кредитним договором, яке не припинилось зі смертю позичальника, позивач має право на задоволення своїх вимог за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

03.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6322/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 22.09.2022.

05.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

21.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні 22.09.2022 суд постановив протокольні ухвали про продовження відповідачу строку для подання відзиву та долучення відзиву до матеріалів справи, про продовження підготовчого засідання на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 13.10.2022.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказу до матеріалів справи.

13.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У підготовчому засіданні 13.10.2022 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.11.2022.

02.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі.

Розглянувши у підготовчому засіданні 03.11.2022 клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Так, відповідач просить закрити провадження у справі № 910/6322/22 на підставі пункту 1 частини 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки, яка відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" має похідний характер від основного зобов`язання за кредитним договором від 17.07.2008 № 2627/0708/45-030, що укладений між юридичною особою (ВАТ "Сведбанк") та фізичною особою, яка не є підприємцем.

Отже, на переконання відповідача, оскільки стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, то спір у даній справі підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

В обґрунтування власної правової позиції про необхідність закриття провадження у справі відповідач посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2530/18, від 05.05.2020 у справі 161/6253/15, від 31.10.2018 у справ № 753/12916/15-ц, від 20.11.2019 у справі № 910/9362/19, постанови Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 296/10616/18.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд зазначає, що спір у даній справі виник між позивачем та відповідачем щодо виконання обов`язку відповідача, задовольнити вимогу кредитора спадкодавця за рахунок майна, яке увійшло до складу спадщини, що визнана відумерлою в судовому порядку.

Правовідносини у даній справі та у справах №910/1733/18, № 904/2530/18, №161/6253/15, № 753/12916/15-ц, № 910/9362/19, № 296/10616/18 не є подібними.

З урахуванням того, що сторонами у даному спорі є юридичні особи, предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, що ввійшов до складу спадщини, яка визнана відумерлою, враховуючи матеріально-правове регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Крім того, суд враховує, що вказана категорія спорів розглядається саме господарськими судами, про що свідчать постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 916/759/20, від 13.01.2022 у справі № 922/2447/21, від 30.06.2022 у справі № 924/692/21, від 29.09.2022 у справі № 916/2583/21.

З урахуванням викладеного суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 910/6322/22, яке заявлено у відзиві на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 03.11.2022 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 24.11.2022.

Протокольною ухвалою від 24.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по суті на 08.12.2022.

Протокольною ухвалою від 08.12.2022 відкладено судове засідання по суті на 21.12.2022.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 21.12.2022 не прибули.

Позивач та відповідач були повідомлені про час та місце судового засідання ухвалою суду від 08.12.2022.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.07.2008 між Відритим акціонерним товариством "Сведбанк" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2627/0708/45-030. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами укладено іпотечний договір № 2627/0708/45-030-Z-1 від 17.07.2008, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,30 кв.м., в тому числі житловою площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала позичальнику на праві власності.

Після смерті ОСОБА_1 залишилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 90618,58 доларів США.

На підставі заяви-претензії кредитора було відкрито спадкову справу№ 1022/13.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12.10.2016 у справі № 759/10306/15-ц визнано спадщину у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою.

На підставі договору факторингу, укладеного 28.11.2012 та договору про передачу прав за іпотечним договором з ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" позивач набув права вимоги за спірним кредитним та іпотечним договором.

01.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою вих.№ 1650/21 від 30.09.2021 про задоволення вимог кредитора, в якій просив задовольнити вимоги позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в межах вартості визнаного відумерлим нерухомого майна.

З посиланням на приписи ст. 1277 ЦК України, ст. ст. 23, 33, 39, 41 Закону України "Про іпотеку", позивач заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позиція відповідача

У поданому відзиві відповідач зазначає, що законодавець не ототожнює територіальну громаду, яка стала спадкоємцем відумерлого майна та спадкоємців за законом або за заповітом, оскільки відповідні сільські, селищні та/або міські ради зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів виключно в поряду, встановленому статтею 1231 Цивільного кодексу України.

Також відповідач заперечив проти стягнення судового збору за рахунок відповідача, у зв`язку з тим, що на момент звернення позивача з заявою вих.№ 1650/21 від 30.09.2021 право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради не було зареєстровано в Державному реєстрі у зв`язку із обтяженням спірної нерухомості як предмета спірної застави.

Таким чином, відповідач зазначає, що спір виник не з вини Київської міської ради.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

17.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", як банком та ОСОБА_1 , як позичальником, укладеного кредитний договір № 2627/0708/45-030 (далі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65000 доларів США на строк по 17 липня 2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11.4% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

17.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем укладено іпотечний договір №2627/0708/45-030-Z-1 (далі - іпотечний договір), відповідно до якого забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008, укладеного між іпотекодавецм та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, у тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо повернення іпотекодавцем іпотекодержателю 65000 доларів США в строк по 17 липня 2038; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до п. 2 іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно (предмет іпотеки) а саме: квартира АДРЕСА_3 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.07.2008 Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 4264, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 17.07.2008.

Згідно з п. 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, за рішенням суду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2012 у справі № 2608/8405/12 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" до ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" заборгованість по кредиту - 516 843,17 грн, заборгованість по процентам - 130 763,29 грн, пені - 18 673,61 грн.

28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк") (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"(фактор) укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників , зокрема по кредитному договору № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 (№ 2223Переліку кредитних договорів), а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників.

Також 28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до п. 1.2 якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами , перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1974 Додатку №1 передані права вимоги за іпотечним договором №2627/0708/45-030-Z-1.

28.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (клієнт) та Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до п. 2.1 якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників , зокрема по кредитному договору № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 (№ 1124 Переліку кредитних договорів), а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників.

Також 28.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до п. 1.2 якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами , перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 989 Додатку №1 передані права вимоги за іпотечним договором №2627/0708/45-030-Z-1.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12.10.2016 у справі № 759/10306/15-ц визнано спадщину у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою.

01.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою вих.№ 1650/21 від 30.09.2021 про задоволення вимог кредитора, в якій просив задовольнити вимоги позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в межах вартості визнаного відумерлим нерухомого майна.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 02.11.2021 вих.№ 107-56/6280 повідомив, що ним вживаються заходи щодо повторної подачі пакету документів з метою реєстрації речових прав за територіальною громадою міста Києва на квартиру АДРЕСА_4 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що 08.12.2021 відповідачем зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Оскільки відповідач заяву про задоволення вимог кредитора не задовольнив, позивач звернувся до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що визнана відумерлою спадщиною після смерті позичальника та перейшла у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради в рахунок погашення кредитної заборгованості в загальному розмірі 90618,58 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 651 037,50 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що заборгованість позичальника за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 становить 90618,58 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 651 037,50 грн, а саме: за кредитом 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1896282,14 грн; по відсотках, нарахованих до дати смерті позичальника 25799,28 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 754755,36 грн.

На підтвердження заборгованості у вказаному розмірі позивачем надано розрахунок заборгованості, підписаний директором позивача.

Однак, суд зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним. Розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум.

Із вказаного розрахунку не вбачається за можливе встановити яким чином, за який період, на яку суму здійснювалось нарахування процентів у розмірі 25799,28 доларів США.

Разом з тим, суд враховує, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2012 у справі № 2608/8405/12 встановлено порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008. Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" заборгованість по кредиту - 516 843,17 грн, заборгованість по процентам - 130 763,29 грн, пені - 18 673,61 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2012 у справі № 2608/8405/12, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення для даної справи. Відтак, не потребують доказуванню при розгляді даної справи встановлені у вказаному судовому рішенні обставини щодо наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 в наступному розмірі: заборгованість по кредиту - 516 843,17 грн, заборгованість по процентам - 130 763,29 грн, пені - 18 673,61 грн.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва встановлено розмір заборгованості станом на 27.09.2011 у гривні. Відповідно, враховуючи офіційний курс гривні до долара США станом на 27.09.2011 (1 дол. США = 7,9736 грн), розмір заборгованості позичальника по кредиту та процентам, в доларах США, присуджений до стягнення Святошинським районним судом міста Києва становить: заборгованість по кредиту - 64819,30 доларів США (516 843,17 грн : 7,9736 грн), заборгованість по процентам - 16 399,53 доларів США (130 763,29 грн : 7,9736 грн).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та доведеним розміром заборгованості за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 станом на дату звернення з даним позовом до суду є: за кредитом - 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 1896282,14 грн; за процентами - 16 399,53 доларів США що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 479 766,61 грн.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Як встановлено судом, спадщину померлого ОСОБА_1 , зокрема однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в судовому порядку визнано відумерлою.

08.12.2021 за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради зареєстровано право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором №2627/0708/45-030-Z-1 від 17.07.2008.

Відповідно до ч. 4 ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що законодавець не ототожнює територіальну громаду, яка стала спадкоємцем відумерлого майна та спадкоємців за законом або за заповітом, оскільки відповідні сільські, селищні та/або міські ради зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів виключно в поряду, встановленому статтею 1231 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу.

Так, вказана стаття встановлює, що до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яку було присуджено судом зі спадкодавця за його життя; та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за його життя.

Стаття 1231 ЦК України не визначає обов`язок спадкоємця виконувати договірні зобов`язання, боржником за якими був спадкодавець, а частина 4 ст. 1277 ЦК України не відсилає до інших статей, які передбачають обов`язок спадкоємців задовольнити інші вимоги кредитора, зокрема до ст.1282 ЦК України.

Несплата кредиту та процентів за користування кредитом не є майновою шкодою, а отже заборгованість за кредитним договором не підпадає під положення ст. 1231 ЦК України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 916/2583/21.

В той же час у даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального Закону, а саме ст. 23 Закону України "Про іпотеку", на яку також посилається позивач у позовній заяві.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку").

Отже, враховуючи вказані вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що оскільки територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради набула право власності на майно, яке було предметом іпотеки, то на підставі ст. 23 Закону України "Про іпотеку" територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором.

При цьому, суд зазначає, що згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Однак, кредитні зобов`язання не є нерозривно пов`язаними з особою позичальника, а тому після його смерті не припиняються.

Як встановлено судом вище, станом на дату звернення позивача з позовом до суду, заборгованість за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 становить: за кредитом - 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 1896282,14 грн; по процентам - 16 399,53 доларів США що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 479 766,61 грн.

Оскільки, факт наявності заборгованості за кредитним договором та факт набуття права власності на предмет іпотеки підтверджується матеріалами справи, позивач набув право задовольнити вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час, позивач, з посиланням на ст.ст. 39 та 41 Закону України "Про іпотеку" просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент звернення з даним позовом та на момент ухвалення рішення) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи чинну редакцію Закону України "Про іпотеку", суд вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на електронному аукціоні.

При цьому, суд зазначає, що вказане є виконанням судом вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку" та не є порушенням принципу диспозитивності, оскільки при цьому не змінюється ні предмет, ні підстави позову, спосіб захисту порушених прав позивачем обрано вірно - звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на передбачене іпотечним договором та чинним законодавством право іпотекодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з огляду на наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором та набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 2627/0708/45-030-Z-1 від 17.07.2008, при цьому, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", та в рахунок погашення заборгованості не в розмірі, зазначеному позивачем, а в розмірі 81218,82 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 2 376 048,46 грн, з яких 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 1896282,14 грн - заборгованість по кредиту; 16 399,53 доларів США що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 479 766,61 грн - заборгованість по процентам.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" до Київської міської ради а саме: звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,30 кв.м., в тому числі житловою площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікацій код 22883141) в рахунок погашення кредитної заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" (04655, місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 21, ідентифікаційний код 35326253) за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 в розмірі 81218,82 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 2 376 048,46 грн, з яких 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 1896282,14 грн - заборгованість по кредиту; 16 399,53 доларів США що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 479 766,61 грн - заборгованість по процентам шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

При цьому, суд зазначає, що після реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, відповідач не був позбавлений можливості задовольнити заяву позивача вих. №1650/21 від 30.09.2021. Отже, твердження відповідача, про те, що спір виник не з його вини, відхиляються судом.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,30 кв.м., в тому числі житловою площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікацій код 22883141) в рахунок погашення кредитної заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" (04655, місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 21, ідентифікаційний код 35326253) за кредитним договором № 2627/0708/45-030 від 17.07.2008 в розмірі 81218,82 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 2 376 048,46 грн, з яких 64819,30 доларів США, що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 1896282,14 грн - заборгованість по кредиту; 16 399,53 доларів США що за курсом НБУ на 04.07.2022 становить 479 766,61 грн - заборгованість по процентам.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікацій код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" (04655, місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 21, ідентифікаційний код 35326253) 13 120,50 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.12.2022.

Суддя С.О. Турчин