ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/574/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М. - довіреність від 23.12.2020 №08/15078;

від відповідача: Головко О.С. - ордер серія АІ №1269229 від 23.08.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діоніс Біогаз Енерджі"

про стягнення 145543,34 грн

Акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діоніс Біогаз Енерджі" 145543,34 грн, з яких: 112907,02грн основного боргу, 12144,46 грн пені, 18403,85 грн інфляційних та 2088,01 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зсилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором №17-067 про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 01.03.2021.

Ухвалою від 10.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 08.09.2022.

29.08.2022 надійшов відзив на позовну заяву, з додатками.

08.09.2022 надійшла відповідь на відзив від 07.09.2022, з додатками.

В судовому засіданні 08.09.2022, в порядку ст.96 ГПК України, суд ухвалив витребувати у Акціонерного товариства "Житомиробленерго" оригінал електронного доказу фото фіксації показів приладу обліку від 13.12.2022, паперову копію якого додано до відповіді на відзив, та з урахуванням клопотання представника позивача, відклав розгляд справи на 12:00 год. 23.09.2022.

14.09.2022 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив з додатками.

Протокольною ухвалою від 23.09.2022 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 15:00 год. 10.10.2022.

Судове засідання, яке було призначено на 10 жовтня 2022 року о 15:00, не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі (у період з 07:03 по 12:25) у Житомирській області тривала повітряна тривога, під час якої зникло електропостачання в місті Житомирі, яке не було відновлено на час, визначений для розгляду справи.

Ухвалою від 13.10.2022 судове засідання призначено на 31.10.2022.

31.10.2022 засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшли пояснення позивача від 12.10.2022 з додатками.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/574/22, призначена на 31.10.2022 о 12:00, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 10.11.2022судове засідання призначено на 30.11.2022.

21.11.2022 засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшло клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу доказу та призначення судової фізико - хімічної експертизи.

В судовому засіданні 30.11.2022, керуючись приписами ч.2, 4, 8 ст. 80 та ст. 207 ГПК України, суд не прийняв до розгляду доданий до пояснення позивача від 12.10.2022 акт розпломбування/обстеження від 17.12.2021. Також, з урахуванням пояснень представника відповідача, зокрема, стосовно не актуальності поданого ним клопотання про витребування у позивача оригіналу доказу та призначення судової фізико - хімічної експертизи, суд залишив останнє без розгляду та оголосив перерву до 05.12.2022.

В судовому засіданні 30.11.2022 та 05.12.2022 представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням позиції, викладеної у відповіді на відзив (а.с .67).

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-37), з урахуванням письмових заперечень (а.с. 79- 80).

Справа розглядається з урахуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 між Акціонерним товариством "Житомиробленерго" (Попільнянський РЕМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Діоніс Біогаз Енерджі" укладено Договір №17-067 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з додатками (далі - Договір (а.с. 7-19)).

Відповідно до п.1.1. Договору, останній є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Позивач вказав, що на виконання умов вищевказаного Договору, поставив відповідачу електричну енергію, однак відповідач у повному обсязі розрахунок не здійснив, внаслідок чого заборгованість за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії в листопаді 2021 року склала 112907,02 грн.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім суми основного боргу, позивач, заявив до стягнення з відповідача 12144,46 грн пені, 18403,85 грн інфляційних та 2088,01 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 173, 174, 175, 193 ГК України та ст. 625, 651 ЦК України.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-37), позовні вимоги заперечив. Пояснив, що в період з 01.03.2021 року по 17.12.2021 року між сторонами діяв Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №17-067 від 01.03.2021 і на зазначений період на об`єкті позивача, з метою розподілу та споживання електричної енергії, було встановлено прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080. Споживання електричної енергії відповідачем за даним договором здійснювалося як тимчасове на період будівництва комплексу нерухомого майна, а з 17.12.2021 сторони уклали новий Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №17-067 від 17.12.2021. Внаслідок вказаного, прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 демонтовано 17.12.2021 і замість нього встановлено два інших прилади обліку, а саме: SL761X081 №84639247 га №84760136.

Відповідач вважає, що оскільки обсяг заборгованості, згідно з п.3.2 Договору №17-067 від 01.03.2021, має визначатися саме на підставі показників приладу обліку, то належним і допустимим доказом для встановлення обсягів споживання електричної енергії, а відповідно і розміру заборгованості відповідача перед позивачем, є остаточні зафіксовані показники приладу обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080. Наголосив, що оскільки акт про демонтаж вказаного приладу обліку до матеріалів справи не надано, тому позивач не довів обсяг фактичного споживання електричної енергії відповідачем за показниками приладу обліку.

Вказав, що практично відразу після встановлення в березні 2021 року, прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 перестав відображати показники, у зв`язку із чим з квітня 2021 року по листопад 2021 року відповідачу здійснювалося нарахування за електропостачання за середнім споживанням в розмірі 3199 (3200) кВт.год. в місяць, що підтверджується відомостями з особистого електронного кабінету споживача. Підтвердженням непрацюючого приладу обліку вважає Акт про пломбування та технічну перевірку засобів обліку електричної енергії понад 1000 В від 22.06.2021.

Пояснив, що прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 функціонально мав можливості дистанційної, автоматичної передачі показників позивачу, відповідно, в силу вимог п.3.4 Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №17-067 від 01.03.2021 року, при обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку. Про встановлення у відповідача системи ЛУЗОД свідчать і відомості з Додатку №6 та №7 до Договору. За вказаного вважає, що не надання позивачем доказів дистанційної передачі фактичних обсягів споживання відповідачем електроенергії свідчить про несправність роботи приладів обліку і про здійснення розрахунків між сторонами за середнім споживанням.

Зсилаючись на п.1.1, 3.6 укладеного сторонами Договору №17-067 від 01.03.2021 з надання послуг комерційного обліку, п.5.5.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, вказує, що споживач не може нести відповідальність за некваліфіковані дії персоналу оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника або субспоживача, у випадку некваліфікованих дій персоналу позивача щодо улаштування чи обслуговування приладу обліку, неправильного зчитування з нього даних про обсяги споживання електричної енергії, тощо.

Наголосив, що 10.12.2021, згідно з п.2.3.5 ПРРЕЕ, відповідач подав відповідне звернення до Попільнянського РЕМ щодо коригування обсягів споживання електричної енергії, зазначеної у звіті за листопад 2021, у зв`язку з невірно внесеними даними через допущену помилку, однак позивач на вказане звернення не відреагував.

На повторне звернення відповідача від 13.05.2022 листом №610/9921 від 19.05.2022 позивач повідомив, що звернення щодо коригування показів приладу обліку за листопад 2021 прийнято та розпочато його розгляд. Оскільки остаточної відповіді щодо результатів такого розгляду, позивач не надав, здійснені нарахування позивачем суми боргу за листопад 2021 року в розмірі 112907,02 грн вважає спірними та неузгодженими сторонами.

Також відповідач заперечив щодо нарахованої позивачем пені зсилаючись на те, що Договір таку відповідальність не передбачає, а зсилання на інші пункти Договору чи норми законодавства позов не містить, також позовна заява не містить жодного обрахунку та підстав застосування у розрахунку суми пені розміру облікової ставки НБУ. Вважає, що оскільки визначена позивачем сума основного боргу в розмірі 112907,02 грн за листопад 2021 року є спірною, тому нарахування пені, 3% річних та інфляційних є безпідставним. Вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу складає 35000,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив (а.с. 67-68) пояснив, що наданий відповідачем договір № 17-067 від 17.12.2021 не має відношення до заборгованості за листопад 2021. Вказав, що: згідно наданих відповідачем відомостей використаних послуг з розподілу (передачі) електроенергії у жовтні 2021, кінцеві показники лічильника становлять 111,965; згідно наданого відповідачем звіту за листопад 2021 попередні показники становили 111,965, а наступні - 691,965. Оскільки різниця між показниками становить 580, то враховуючи розрахунковий коефіцієнт 200, кількість використаної електричної енергії становить 116000 кВт.год. (580 x 200). Зауважив, що після надходження 10.12.2021 листа відповідача, працівниками Попільнянського РЕМ був виконаний огляд приладу обліку відповідача та зафіксовані показники - 691,966, що підтверджується актом від 13.12.2021 та фото фіксацією приладу обліку. Вказав, що на лист відповідача від 13.05.2022 за № 1-13/05/22 позивач надав відповідь від 20.05.2022 за № 013/10038.

Додатково у поясненнях від 12.10.2022 (а.с. 95) позивач зазначив, що вузол обліку відповідно до договору №17-067 від 13.03.2021 перебував на балансі та обслуговуванні споживача. При укладенні договору №17-067 від 17.12.2021 представники АТ "Житомиробленерго" здійснили виведення з обліку вузла обліку електричної енергії (розпломбування), про що було складено відповідний акт від 17.12.2021 та ввели в облік відповідно до звернення споживача (запломбували) нові вузли обліку електричної енергії відповідно до умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та в и р о б н и к ом.

Під час розгляду справи в усній формі також наголошував, що не значна різниця у показах лічильника, які було повідомлено відповідачем як кінцеві у жовтні 2021 (691,965) порівняно із зафіксованими в акті від 13.12.2021, а також з допомогою фото фіксації приладу обліку (691,966), є закономірною, зважаючи на те, що діяльність відповідача пов`язана з виробництвом електроенергії. Пояснив, що саме з урахуванням діяльності відповідача спочатку тимчасово укладався договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №17-067 від 01.03.2021, а з початком його функціонування як виробника електроенергії сторони уклали договір про надання послуг з розподілу електроенергії між Оператором системи розподілу та В и р о б н и к о м від 17.12.2021. Також пояснив, що прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 не був демонтований.

Відповідач згідно заперечень (а.с. 79-80) вважає, що позивач зазначені у відзиві обставини не спростував. Наголосив, що надану позивачем ксерокопію фото приладу обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 не розцінює як доказ, оскільки його оригінал не подано, так як метадані, розміщеного на електронному носії доказу фото фіксації показів приладу обліку, який надано позивачем до справи, не відображаються. Категорично заперечує щодо обставин, які такий доказ може підтверджувати з позиції позивача та наголошує, що обстеження приладу обліку у відповідача не здійснювалося, відповідно і його фото також, тим більше з фіксацією зазначених показів, оскільки лічильник був несправним.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами виникли на підставі Договору на постачання електричної енергії №17-067 від 01.03.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії" "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі - ЗУ №2019-VIII),

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п.1.1.1).

Згідно ч.3 ст.58 ЗУ №2019-VIII, споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За п.5.2.1, 5.5.5 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 3.4. Договору, споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (Оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць за зразком, наведеним у Додатку №4. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку.

Перевірка достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду засобу комерційного обліку.

У разі ненадання споживачем звіту про дані комерційних засобів обліку протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційної передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду засобів комерційного обліку протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.3. Договору, тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків".

У п. 10. Додатку №4 до Договору, сторони визначили, що остаточний розрахунок повинен здійснюватися в розмірі вартості послуг з розподілу (передачі) електричної енергії фактичних обсягів електричної енергії, що передається Оператором системи розподілу та споживається споживачем за розрахунковий місяць, з врахуванням сальдо на початок місяця не пізніше: - 5 операційних днів з дня отримання рахунку, включаючи день його отримання, для споживачів, які проводять оплату самостійно (п. 10 Додатку № 4 до Договору).

Також у п. 21 Додатку №4 до Договору сторони погодили, що обмін документів (звіт про покази засобів обліку за розрахунковий період, платіжні документи, попередження про припинення розподілу електроенергії), який здійснюється сторонами у процесі виконання умов Договору, можуть надаватися сторонами в електронному вигляді за допомогою інтернет-сервісу Paparless сайту Paparless.com.ua, за умови наявності електронного підпису тієї особи, що уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Судом встановлено, що згідно поданого позивачем Звіту про покази засобів обліку за розрахунковий період: 11.2021 споживач ТОВ "Діоніс Біогаз Енерджі" було визначено покази лічильника №56050080: 111,965 (попередні), 691,965 (наступні), різниця - 580 (а.с.20).

Враховуючи передані позивачем показники лічильника, на виконання умов Договору, позивач підписав за допомогою КЕП на ресурсі Paparless.com.ua 07.12.2021 акт приймання-передачі №7081 від 30.11.2021 про надання послуги з розподілу природного газу на суму 165375,26 грн. На зазначену суму позивач 07.12.2021 виставив відповідачу рахунок, який також підписано за допомогою КЕП на ресурсі Paparless.com.ua (а.с. 21-23).

На думку суду, вищевказані документи підтверджують надання позивачем відповідачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії в листопаді 2021 у визначених у цих документах обсязі та сумі.

До того ж, суд враховує, що саме відповідач, згідно умов договору №17-067 від 01.03.2021, подавав позивачу звіт за підсумками розрахункового періоду - листопад 2021 року, на підставі якого обсяг спожитої електричної енергії склав 116000кВт/год.

При цьому сам факт звернення відповідача 10.12.2021 з листом (а.с.60) до позивача про проведення коригування показів за розрахунковий період - 11.2021 не спростовує наведені доводи позивача щодо заборгованості, оскільки доказів, які б спростували ці доводи, матеріали справи не містять.

Зокрема, зважаючи на твердження відповідача про те, що відразу після встановлення прилад обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 перестав відображати показники, у зв`язку із чим з квітня 2021 року по листопад 2021 року відповідачу здійснювалося нарахування за електропостачання за середнім споживанням в розмірі 3199 (3200) кВт.год. в місяць, суд дослідив наданий до справи Акт про пломбування та технічну перевірку засобів обліку електричної енергії понад 1000 В від 22.06.2021 (а.с. 46) та встановив, що в ньому зафіксовано факт перевірки вимірювальних трансформаторів струму та напруги, а також зазначено, що відсутня напруга на лічильнику. В результаті перевірки у графі «Зауваження до роботи засобів обліку» вказано про те, що при обстеженні електроустановки виявлено відсутність напруги по всім трьом фазам та вказано відповідачу в термін до 15.07.2021 провести заміну трансформаторів напруги. Також у цьому Акті відображено, зокрема, що показники лічильника - -, тобто відсутні, що суд вважає закономірним при відсутності напруги.

Натомість, жодної інформації про те, що засіб обліку ZMG405CR4.041B.3752 № 56050080 не придатний до експлуатації в якості розрахункового та про зміну порядку нарахування за електропостачання ні вищевказаний акт від 22.06.2021, ні інші надані до матеріалів справи документи, які були складені до чи під час спірного періоду, не містять. Також відповідач не надав доказів оскарження дій позивача, у тому числі і в судовому порядку, результат розгляду якого впливає на вирішення даного спору.

З урахуванням зазначеного, решта заперечень відповідача в частині основної заборгованості не підлягають детальному дослідженню, оскільки не впливають на оцінку обґрунтованості вимог позивача.

Водночас, зважаючи на те, що вузол обліку відповідно до договору №17-067 від 13.03.2021 перебував на балансі та обслуговуванні споживача і відповідач не надав доказів його демонтажу, суд також розцінює, як вірогідні докази фіксації показів лічильника (691,966), акт розпломбування/обстеження від 13.12.2021 (а.с. 69) в сукупності з фото фіксацію цього приладу обліку (а.с.70), про здійснення якої вказано у цьому ж акті.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначені обставини відповідач належними доказами не спростував.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ГПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що доказів погашення основного боргу в заявленому розмірі станом на день розгляду справи відповідач не надав, позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивача 112907,02 грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.5. Договору, за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених додатком 4 до цього Договору, у разу якщо главою 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює споживач безпосередньо оператору системи, споживач сплачує оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума мені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

За розрахунком позивача (а.с. 2), пеню в сумі 12144,46 грн нараховано на суму боргу у розмірі 112907,02 грн за період з 15.12.2021 по 14.06.2022, тобто, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України.

Також, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, інфляційні в сумі 18403,85 грн нараховано за період з січня 2022 по червень 2022, 3% річних в сумі 2088,01 грн - за період з 15.12.2021 по 27.07.2022 на суму боргу 112907,02 грн (а.с .2).

Перевіривши, здійснені позивачем розрахунки, суд встановив, що заявлені суми пені, 3% річних та інфляційних здійснено обґрунтовано та вірно, тому вимога про стягнення 12144,46 грн пені, 18403,85 грн інфляційних та 2088,01 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Розрахунки здійснено за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд із цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином суд зазначає, що решта долучених до справи доказів та доводів сторін ретельно досліджена і наведених висновків суду не спростовує.

Отже, оцінивши надані сторонами докази, що входять до предмету доказування, у сукупності із встановленими обставинами справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 145543,34 грн, з яких: 112907,02грн основного боргу, 12144,46 грн пені, 18403,85 грн інфляційних та 2088,01 грн 3% річних.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діоніс Біогаз Енерджі" (13532, Житомирська обл., Житомирський р-н, територіальна громада Квітнева, комплекс будівель та споруд №15, ід. код 43777797) на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (10008, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Пушкінська, буд. 32/8, ід. код 22048622):

- 112907,02 грн основного боргу;

- 12144,46 грн пені;

- 18403,85 грн інфляційних;

- 2088,01 грн 3% річних;

- 2481,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.01.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.).