РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2022Справа № 910/8505/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Свіденко С.К., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31; ідентифікаційний код 41916045)

до 1. Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 14312364) та

2. Дочірнього підприємства "Зовнішекономсервіс" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 24865093)

про солідарне стягнення 2 868 482, 38 грн,

Представники сторін:

від позивача: Марковська В.В.

від відповідача 1: не з`явились

від відповідача 2: не з`явились

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" та Дочірнього підприємства "Зовнішекономсервіс" про солідарне стягнення заборгованості в сумі 2 868 482, 38 грн, з яких: 2 849 952, 58 грн - основного боргу, 8 102, 11 грн - 3% річних та 10 427, 69 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" вказує про наявність у Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" заборгованості з оплати спожитої у періоди з 01.10.2021 по 31.10.2021, з 01.12.2021 по 28.02.2022, 01.04.2022 по 31.05.2022 згідно договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 17.04.2020 електричної енергії в розмірі 2 849 952, 58 грн.

Вимоги до Дочірнього підприємства "Зовнішекономсервіс" обґрунтовані невиконанням відповідачем-2 зобов`язань за договором поруки від 20.07.2020 відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед кредитором за виконання боржником зобов`язань щодо оплати використаної (купленої) електричної енергії на інших платежем, а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки відповідно до умов основного договору

Крім того, у зв`язку з простроченням Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" своїх зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії, на переконання позивача наявні правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 8 102, 11 грн - 3% річних та 10 427, 69 грн - інфляційних втрат за період з 08.11.2021 по 23.02.2022.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відповідачем-2 відзиві останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що ним надано поруку лише щодо платежів, які повинні були сплачуватися за період з 17.04.2020 по 16.04.2021 включно.

Водночас, відповідач-2 не надавав згоди на солідарну відповідальність після 16.04.2021 автоматична пролонгація договору № 218ПВ від 17.04.2020 не тягне автоматичної пролонгації поруки, так як зміна договору поруки не була вчинена в письмовій формі, пролонгація договору № 218ПВ від 17.04.2020 після 16.04.2021 є обтяжливою умовою для поручителя.

Таким чином відповідач-2 вказує, що він не несе відповідальність за порушення договору № 218ПВ від 17.04.2020 в обсязі та за період, що існував з 01.10.2021 до 31.05.2022 включно, так як починаючи з 17.04.2021 порука припинилась.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.09.2022.

19.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву в якому останній вказує про необґрунтованість позовних вимог, посилаючись на те, що ДП "Зовнішекономсервіс" не несе відповідальності за порушення договору № 218ПВ від 17.04.2020 в обсязі та за період, що існував з 01.10.2021 до 31.05.2022 включно, так як починаючи з 17.04.2021 порука припинилась.

19.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

28.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у даній справі д набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/9224/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 відкладено підготовче засідання на 26.10.2022.

05.10.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2022 відкладено підготовче засідання на 16.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 відкладено підготовче засідання на 30.11.2022.

У підготовчому засіданні 30.11.2022 суд зазначив про наявність клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/9224/22 та відповідно з`ясовував думку позивача щодо даного клопотання.

Представник позивача заперечив щодо клопотання відповідача-2 про зупинення провадження в даній справі з огляду на його необґрунтованість.

Представники відповідачів-1, 2 у підготовче засідання не з`явилися, припини неявки суд не повідомили, про розгляд справи повідомлялися ухвалою суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та розглянувши клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у даній справі, не видаляючись до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити в його задоволенні з огляду на безпідставність та необґрунтованість останнього, так, як суд не позбавлений можливості самостійно надати оцінку доказам та встановити обставинам, що входять в предмету доказування в даній справі з метою вирішення даного спору (дана інформація нанесена до протоколу с/з 30.11.2022).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2022.

У судовому засіданні 21.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представники відповідача-1 та 2 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 21.12.2022 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 218ПВ про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), у відповідності до п. 2.1 постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

За умовами п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.1. комерційної пропозиції остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду після здійснення нарахування постачальником.

Згідно п. 6.3. комерційної пропозиції у разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1 комерційної пропозиції.

В абз. 3 п. 13.1. сторони погодили, що в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати договір діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Дію договору припинено з 01.06.2022 (останній день дії договору 31.05.2022), про що відповідач-1 був повідомлений листом від 09.05.2022 № 25/4/7/10/9303, який підписаний шляхом накладання електронного підпису та направлено на електронну пошту ПрАТ "Завод "Кузня на Рибальському". В матеріалах справи міститься паперова копія вказаного листа та протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Позивачем формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої відповідачем-1 електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу (виконує функції адміністратора комерційного обліку) - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) та п. 9.14 Розділу IX, п. 12.4 Розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.

Згадана інформація додатково підтверджена у додатку 5 до листа ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" № 3/01/3/15642 від 24.06.2022.

На підставі даних про спожиті відповідачем-1 обсяги електроенергії у інтернет-сервісі "Особистий кабінет" сформовано рахунки, зокрема, за розрахункові періоди жовтень 2021 року, грудень 2021 року - лютий 2022 року, квітень 2022 року - травень 2022 року від 01.11.2021 № 218/10/1 на суму 1 651 368, 98 грн, від 01.01.2022 № 218/12/1 на суму 1 868 495, 38 грн, від 01.02.2022 № 218/1/1 на суму 2 671 674, 55 грн, від 01.03.2022 № 218/2/1 на суму 1 896 118, 32 грн, від 01.05.2022 № 218/4/1 на суму 76, 38 грн, від 01.06.2022 № 218/5/1 на суму 11 707, 25 грн.

На підставі даних, одержаних від оператора системи розподілу про коригування обсягів спожитої відповідачем-1 електричної енергії, нарахування за окремі розрахункові періоди скориговано позивачем у сторону зменшення, зокрема: рахунком від 21.03.2022 № 218/3/1 нарахування за розрахункові періоди січень 2022 року та лютий 2022 року скориговано на 607 337, 09 грн (з ПДВ) та 359 604, 78 грн (з ПДВ) відповідно (загальна сума коригувань по рахунку 966 941, 87 грн (з ПДВ); рахунком від 01.05.2022 № 218/4/1/кор нарахування за розрахунковий період лютий 2022 року скориговано на 97 113, 59 грн (з ПДВ); рахунком від 24.05.2022 № 218/5/1/кор нарахування за розрахунковий період лютий 2022 року скориговано на 541 139, 02 грн (з ПДВ); рахунком від 01.06.2022 № 218/5/1/ протокол нарахування за розрахунковий період лютий 2022 року скориговано на 249 125, 03 грн (з ПДВ).

За вказані розрахункові періоди загалом проведено коригування нарахувань на загальну суму 1 854 319, 51 грн (з ПДВ).

Оплати, що надходили з призначенням платежів, зараховувались позивачем, як погашення нарахувань відповідних розрахункових періодів наступним чином:

- за розрахунковий період жовтень 2021 рік сплачено 1 167 311, 02 грн оплатами: від 13.10.21 на суму 376 333, 50 грн, від 19.10.21 на суму 100 000, 00 грн, від 21.10.21 на суму 100 000, 00 грн, від 27.10.21 на суму 80 000, 00 грн, від 27.10.21 на суму 110 977, 52 грн, від 27.10.21 на суму 100 000, 00 грн, від 03.11.21 на суму 100 000, 00 грн, від 08.11.21 на суму 200 000, 00 грн;

- за розрахунковий період грудень 2021 року сплачено 1 868 000, 00 грн оплатами: від 13.01.22 на суму 100 000, 00 грн, від 14.01.22 на суму 100 000, 00 грн, від 17.01.22 на суму 200 000,00 грн, від 19.01.22 на суму 200 000, 00 грн, 21.01.22 на суму 150 000, 00 грн, 21.01.22 на суму 100 000, 00 грн, 26.01.22 на суму 200 000, 00 грн, 27.01.22 на суму 200 000, 00 грн, 01.02.22 на суму 140 000, 00 грн, 02.02.22 на суму 100 000, 00 грн, 04.02.22 на суму 120 000, 00 грн, 07.02.22 на суму 258 000, 00 грн.

Відтак, позивач вказує, що після зарахування всіх оплат з призначенням платежу за договором утворювались надлишкові оплати, які були зараховані в рахунок існуючої заборгованості, зокрема, в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період жовтень 2021 року зараховано: надлишок від платежу, здійсненого 29.12.2021 з призначенням за розрахунковий період листопад 2021 року на суму 300 000, 00 грн, в розмірі 259 857, 75 грн, оплату від 10.01.2022 з призначенням за розрахунковий період листопад 2021 року на суму 100 000, 00 грн (у повному обсязі).

Позивач відзначає, що за періоди 01.10.2021-31.10.2021, 01.12.2021-28.02.2022, 01.04.2022-31.05.2022 відповідачу-1 нараховано (з урахуванням коригувань) 6 245 121, 35 грн, а сплачено 3 395 168, 77 грн, що відображено в довідці про надходження коштів.

Таким чином, станом на дату подачі позову заборгованість за договором становить 2 849 952, 58 грн, зокрема: не повністю погашено нарахування за розрахунковий період жовтень 2021 року, залишок заборгованості 124 200, 21 грн, не повністю погашено нарахування за розрахунковий період грудень 2021 року - залишок заборгованості 495, 38 грн, повністю не сплачено нарахування (з урахуванням коригувань) за розрахунковий період січень 2022 року у сумі 2 064 337, 46 грн, повністю не сплачено нарахування (з урахуванням коригувань) за розрахунковий період лютий 2022 рік в сумі 649 135, 90 грн, повністю не сплачено нарахування за розрахунковий період квітень 2022 рік в сумі 76, 38 грн, не сплачено нарахування за розрахунковий період травень 2022 рік в сумі 11 707, 25 грн.

Разом з тим, 20.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" та Дочірнім підприємством "Зовнішекономсервіс" укладено договір поруки, та в подальшому до договору поруки між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 02.10.2020 (далі - додаткова угода).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач-2 зобов`язується солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів відповідача-1, які виникли за договором.

Згідно п. 6.1. договору поруки, у разі невиконання відповідачем-1 зобов`язання за договором позивач має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до відповідача-2.

За умовами п. 5.1. договору поруки (в редакції додаткової угоди) у разі порушення відповідачем-1 зобов`язання за договором відповідач-2 зобов`язується виконати за відповідача-1 зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від позивача, або відповідача-1.

Позивачем на адресу відповідача-2 було направлено вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію № 25/4/7/31/19447 від 21.07.2022, яка отримана останнім 03.08.2022, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту AT "Укрпошта".

Втім, означена вимога відповідачем-2 станом на дату подачі позову не виконана.

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку з порушення відповідачем-1 та відповідачем-2 умов договору та договору поруки відповідно та наявністю заборгованості за електричну енергію.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 218ПВ від 17.04.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частинами 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" за періоди жовтень 2021 - травень 2022 років було спожито електричну енергію загальною вартістю 6 245 121, 35 грн (з урахуванням здійсненого позивачем коригування після одержання даних оператора систем розподілу).

Відповідачі не скористались своїм правом на спростування тверджень позивача щодо обсягів та вартості спожитої електричної енергії у спірний період.

За умовами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як про це стверджує позивач та в даному випадку у суду відсутні підстави для будь яких обґрунтованих сумнівів у таких твердженнях, спожита відповідачем-1 електрична енергію була частково сплачена в сумі 3 395 168, 77 грн, що відображено в довідці про надходження коштів з врахуванням того, що після зарахування всіх оплат з призначенням платежу за договором утворювались надлишкові оплати, які були зараховані в рахунок існуючої заборгованості.

Таким чином, за розрахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", які не були спростовані відповідачами, у Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" наявний борг з оплати спожитої енергії в розмірі 2 849 952, 58 грн, зокрема: не повністю погашено нарахування за розрахунковий період жовтень 2021 року, залишок заборгованості 124 200, 21 грн, не повністю погашено нарахування за розрахунковий період грудень 2021 року - залишок заборгованості 495, 38 грн, повністю не сплачено нарахування (з урахуванням коригувань) за розрахунковий період січень 2022 року у сумі 2 064 337, 46 грн, повністю не сплачено нарахування (з урахуванням коригувань) за розрахунковий період лютий 2022 рік в сумі 649 135, 90 грн, повністю не сплачено нарахування за розрахунковий період квітень 2022 рік в сумі 76, 38 грн, не сплачено нарахування за розрахунковий період травень 2022 рік в сумі 11 707, 25 грн.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідачем-1 не було виконано в повному обсязі та у визначений договором строк свого обов`язку з оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим у Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" виник борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" в сумі 2 849 952, 58 грн.

Частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом вище, позивачем на адресу відповідача-2 було направлено вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію № 25/4/7/31/19447 від 21.07.2022, яка отримана останнім 03.08.2022, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту AT "Укрпошта".

У даній вимозі Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" просило Дочірнє підприємство "Зовнішекономсервіс" протягом 5 днів з дати її отримання здійснити оплату боргу за фактично спожиту Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" електричну енергію в сумі 2 849 952, 58 грн, а також 8 102, 11 грн - 3% річних та 10 427, 69 грн - інфляційних втрат.

Доводи відповідача-2 стосовно того, що оскільки, останнім не надавалась згода на солідарну відповідальність після 16.04.2021, то автоматична пролонгація договору № 218ПВ від 17.04.2020 не тягне автоматичної пролонгації поруки, так як зміна договору поруки не була вчинена в письмовій формі, а відтак, Дочірнє підприємство "Зовнішекономсервіс" не несе відповідальність за порушення договору № 218ПВ від 17.04.2020 в обсязі та за період, що існував з 01.10.2021 до 31.05.2022 включно, так як починаючи з 17.04.2021 порука припинилась, відхиляються судом з огляду на слідуюче.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України унормовано, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Пунктами 4.1 та 4.2 договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука припиняється після закінчення п`ятирічного строку з моменту укладення цього договору.

Строк дії цього договору збігається із строком дії основного договору (п. 8.1 Договору поруки).

Із аналізу даних положень договору поруки вбачається, що Дочірнє підприємство "Зовнішекономсервіс" повинне було бути обізнаним із умовами договору та комерційної пропозиції до нього.

Відповідно до п. 9.1 Комерційної пропозиції договір укладається на строк 12 календарних місяців та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо позивач не відмовиться від його пролонгації у зв`язку з порушенням відповідачем-1 п. 5.1. комерційної пропозиції (п. 5.1. регулює оплату обсягів спожитої електричної енергії).

Відтак, з аналізу даного пункту договору слідує, що договір було укладено з автоматичною пролонгацією та можливістю позивача відмовитись від неї, тобто, в конкретному випадку дії позивача щодо виконання умов згаданого пункту носять диспозитивний характер, враховуючи що, неможливо стверджувати факт припинення договору 16.04.2021.

Додатково слід звернути увагу на те, що дію договору між позивачем та відповідачем-1 припинено з 01.06.2022 (останній день дії договору 31.05.2022), що також зазначено в тексті позовної заяви.

Крім того, укладаючи договір поруки, який укладено безпосередньо й в т.ч. з відповідачем-2, сторони в пункті 4.2. передбачили, що порука припиняється після закінчення п`ятирічного строку з моменту укладання цього договору.

Тобто, укладаючи договір поруки, Дочірнє підприємство "Зовнішекономсервіс" повинне було бути обізнане про можливість автоматичної пролонгації договору, в той час, як договір поруки прямо передбачав, що він діє або до припинення основного зобов`язання або через 5 років після укладення цього договору (в залежності від того, що наступить раніше).

Із тексту договору поруки не вбачається жодних підстав для висновку, що договір (основне зобов`язання) та/або договір поруки повинен був припинитись 16.04.2021. Натомість із п. 4.2. договору поруки випливає, що сторони допускали пролонгацію основного зобов`язання на кілька років.

При тому, суд відзначає, що заперечення відповідача-2 в межах даного спору, спрямовані виключно на ухилення від виконання Дочірнім підприємством "Зовнішекономсервіс" своїх зобов`язань.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат виходячи з визначених позивачем періоду їх нарахування (з урахуванням роз`яснень Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 102, 11 грн - 3% річних та 10 427, 69 грн - інфляційних втрат.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Отже, оскільки відповідачем-1 було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань за договором, в той час, як позивачем було направлено відповідачу-2 як поручителю вимогу про сплату боргу, а також 3% річних та інфляційних втрат, яка у визначений договором поруки строк не була задоволена, то за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" боргу в розмірі 2 849 952, 58 грн, а також 8 102, 11 грн - 3% річних та 10 427, 69 грн - інфляційних втрат.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а доводи, викладені відповідачем-2 у відзиві на позов не спростовують висновків суду.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 14312364) та Дочірнього підприємства "Зовнішекономсервіс" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 24865093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31; ідентифікаційний код 41916045) борг в сумі 2 849 952 (два мільйони вісімсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят два) грн 58 коп., 3% річних в сумі 8 102 (вісім тисяч сто два) грн 11 коп., інфляційні втрати в сумі 10 427 (десять тисяч чотириста двадцять сім) грн 69 коп. та судовий збір в сумі 43 027 (сорок три тисячі двадцять сім) грн 24 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.01.2023 (після виходу з відпустки та відрядження)

Суддя Дмитро БАРАНОВ