ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. м.Київ Справа№ 910/15538/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача (за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом): Дейнегін С.М.

від відповідача (за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом): Тараторін С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.06.2022 (повний текст складено та підписано 11.07.2022)

у справі № 910/15538/21 (суддя Баранов Д.О.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш"

про стягнення 3 592 010, 00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс"

про стягнення 2 409 351, 19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (далі - позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (далі - відповідач за первісним позовом/позивач за первісним позовом), в якому позивач просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 3 592 010, 00 грн., яких зазнав позивач у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором поставки від 06.03.2020 № 06/03/2020_Prime140 в частині забезпечення безперебійної роботи придбаного товару.

В обґрунтування вимог за первісним позовом позивач вказує, що внаслідок порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договором, йому завдано збитків (втрачену вигоду) в розмірі 3 000 000, 00 грн та необгрунтовано сплачені суми за ремонт товару, який повинен виконуватись згідно договору поставки на умовах гарантійного обслуговування за рахунок відповідача в сумі 288 107, 00 грн.

Короткий зміст заперечень проти первісного позову

Відповідча за первісним позовом заперечував проти задоволення позовних вимог за первісним позовом, посилаючись на те, що:

- постачальник зі свого боку повністю виконав свої договірні зобов`язання і поставив покупцю асфальтозмішувальну установку Ammann PRIME 140, що підтверджується актом прийому-передачі від 16.07.2020, відповідно до якого сторони за договором претензій, щодо стану товару й його комплектації не мають;

- асфальтний завод було введено в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 10.09.2020, відповідно до якого у покупця претензій щодо якості та комплектації товару не було;

- вихід із ладу пальника асфальтного заводу не являється гарантійним випадком і тому не відноситься до гарантійних обов`язків відповідача;

- позивач зобов`язаний своєчасно інформувати відповідача про необхідність проведення робіт, шляхом надсилання заявки на проведення робіт за допомогою факсимільного та/або електронного зв`язку, що у свою чергу позивачем належним чином виконано не було, чим порушено договірні зобов`язання, що унеможливлювало проведення ремонту вчасно і без зазначення необхідного переліку робіт, необхідних для виконання, в тому числі без можливого переліку додаткових матеріалів та запчастин;

- позивач за первісним позовом безпідставно та не обґрунтовано заявляє свої позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом збитків (упущену вигоду) у розмірі 3 592 010,00 грн, так як всі регламентні і сервісні роботи за договором поставки і договором ТО виконувались відповідачем якісно і вчасно.

Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом

ТОВ "Юромаш" звернулося із зустрічним позовом до ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" про стягнення заборгованості за договором поставки № 06/03/2020_Prime140 від 06.03.2020 в загальному розмірі 2 409 351,19 грн, яка складається із суми основного боргу - 1 393 286, 06 грн, пені - 335 294, 80 грн, 3 % річних - 115 142, 14 грн, інфляційні втрати - 359 583, 34 грн та штраф - 206 044, 85 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за зустрічним позовом вказує, що оплата товару здійснюється поетапно у відповідності до погоджених сторонами в договорі етапів та сум. Станом на 24.09.2021 ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" сплачено окремими частинами на загальну суму в розмірі 21 745 939, 521 грн еквівалентом якої являється 699 177, 61 євро, відповідно до курсу НБУ встановленого на дату сплати кожного платежу окремо. Таким чином, як вказує позивач за зустрічним позовом, станом на 24.09.2021 з урахуванням вказаної частини оплати несплаченою та простроченою по оплаті залишилась сума в розмірі 1 393 286, 06 грн еквівалентом якої являється 44 822, 39 євро, відповідно до курсу НБУ, встановленого на 24.09.2021 - 31, 0846 грн/1євро. Позивач за зустрічним позовом відзначає, що від ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" було отримано гарантійний лист № 2 від 30.03.2021 про те, що боржник підтверджує свою заборгованість за зобов`язується сплатити (погасити) її в повному обсязі до 20.04.2021, втім, повного та остаточного погашення заборгованості відповідачем за зустрічним позовом здійснено не було. Позивач за зустрічним позовом неодноразово звертався до відповідача за зустрічним позовом з листом № 708/05/2021 від 28.05.2021 та вимогою № 844/07/2021 від 01.07.2021 про сплату заборгованості за договором, однак, остаточного розрахунку здійснено не було.

Короткий зміст заперечень проти зустрічного позову

Відповідач за зустрічним позовом - ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" заперечуючи проти зустрічного позову, вказувало про те, що всупереч обумовлених договірних зобов`язань порушило терміни поставки, яка вважається завершеною з моменту введення в експлуатацію визначеного договором товару. Станом на момент виконання зобов`язань за договором на 31.05.2020 було зарезервовано кошти для остаточного розрахунку за договором, тобто, 70% від суми договору, що складало 520 800 євро. Станом на 31.05.2020, на момент коли ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" повинно було виконати свої зобов`язання, курс євро складав 29,623грн/1євро. Згідно умов договору розрахунки здійснюються в гривні по офіційному курсу, тобто, для остаточного розрахунку ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" на момент граничного строку виконання договору, передбаченого п. 10.1., мав сплатити залишок у сумі 15 427 866 грн, а загальна вартість товару склала 21 729 606, 24 грн. Фактично за договором було сплачено 21 445 939 грн. та залишок боргу складає 283 667, 24 грн., що на дату закінчення строку дії договору передбаченого п. 10.1 договору складало 9576 євро. Отже, різниця між борговими зобов`язанням ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" та ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" складає 2136 євро на користь позивача за зустрічним позовом, що в перерахунку на гривню (з урахуванням курсу валют по відношенню до гривні 29,623 грн/1 євро) складає 63 274,73 грн, отже, вимога про сплату інфляційних витрат повинна бути перерахована саме з суми 63 274,73 грн і відповідно зменшена сума позовних вимог в цій частині.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 (повний текст складено та підписано 11.07.2022) у справі № 910/15538/21 у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" про стягнення 3 592 010, 00 грн - відмовлено.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" про стягнення 2 409 351, 19 грн - задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" заборгованість в розмірі 1 393 286 (один мільйон триста дев`яносто три тисячі двісті вісімдесят шість) грн 06 коп., пеню в сумі 335 289 (триста тридцять п`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн 66 коп., 3 % річних в сумі 114 959 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 17 коп., інфляційні втрати в сумі 354 410 (триста п`ятдесят чотири тисячі чотириста десять) грн 69 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 32 959 (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 19 коп. В іншій частині зустрічного позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову мотивовано тим, що:

- позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами наявність збитків у заявленому до стягнення розмірі у вигляді упущеної вигоди, як не надано і вірогідних доказів, які б могли вказувати на доходи, які б ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" могло би реально одержати за той період часу, коли асфальтний завод був не справний;

- твердження позивача щодо стягнення упущеної вигоди, які зокрема базуються на розрахунку можливого прибутку а саме - 3 000 000, 00 грн, у разі продовження взаємовідносин з ТОВ "ВБК "Будівельна Столиця" за договорами 19/08/2021 та № 19/08-01/2021 на поставку асфальтобетонної суміші марки Б - є необґрунтованими та фактично ґрунтуються за власних нічним не підтверджених розрахунках позивача за первісним позовом, які побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач за первісним позовом;

- позивачем за первісним позовом не доведено вірогідними засобами доказування протиправності дій відповідача за первісним позовом та/або протиправної його поведінки, розміру понесених збитків, і відповідно, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача за первісним позовом та понесеними збитками позивача за первісним позовом;

- кошти витрачені позивачем за первісним позовом на ремонт товару в сумі 288 107, 00 грн за своєю правовою природою не є збитками, оскільки, ремонт асфальтного заводу в даному випадку не підпадав під гарантійні зобов`язання ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш".

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення зустрічного позову мотивовано тим, що: відповідач за зустрічним позовом є таким, що порушив виконання договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем за зустрічним позовом товару, що є підставою для нарахування пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача підлягає пеня в сумі 335 289, 66 грн, 3 % річних в сумі 114 959, 17 грн та інфляційні втрати в сумі 354 410, 69 грн. Нарахування штрафу було здійснено арифметично вірно, у зв`язку з чим стягненню підлягає штраф в сумі 206 044, 85 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (01.08.2022 згідно поштового штемпеля на конверті, у якому надіслано апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача за первісним позовом у повному обсязі, а саме: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" збитки в сумі 3 968 107, 00 грн., а в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" - відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при відмові у задоволенні вимог позивача за первісним позовом не враховано, що внаслідок порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договором, йому завдано збитків (втрачену вигоду) в розмірі 3 000 000, 00 грн та необгрунтовано сплачені суми за ремонт товару, який повинен виконуватись згідно договору поставки на умовах гарантійного обслуговування за рахунок відповідача в сумі 288 107, 00 грн. Вимоги позивача у цій частині є документально доведеними, а факт завдання збитків у вигляді втраченої вигоди підтверджується наданими господарськими договорами, які апелянт був вимушений розірвати за ініціативою покупця готової продукції саме з причин виходу з ладу товару та неможливістю випуску продукції та розрахунок збитків наведений у калькуляції до договору поставки , що є належним обґрунтуванням суми втраченої вигоди, та реальним підтвердженням можливості її отримання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом не враховано, що:

- всупереч обумовлених договірних зобов`язань порушило терміни поставки, яка вважається завершеною з моменту введення в експлуатацію визначеного договором товару;

- станом на момент виконання зобов`язань за договором на 31.05.2020 було зарезервовано кошти для остаточного розрахунку за договором, тобто, 70% від суми договору, що складало 520 800 євро. Станом на 31.05.2020, на момент коли ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" повинно було виконати свої зобов`язання, курс євро складав 29,623грн/1євро. Згідно умов договору розрахунки здійснюються в гривні по офіційному курсу, тобто, для остаточного розрахунку ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" на момент граничного строку виконання договору, передбаченого п. 10.1., мав сплатити залишок у сумі 15 427 866 грн, а загальна вартість товару склала 21 729 606, 24 грн. Фактично за договором було сплачено 21 445 939 грн. та залишок боргу складає 283 667, 24 грн., що на дату закінчення строку дії договору передбаченого п. 10.1 договору складало 9576 євро;

- збільшення вартості договору у гривневому еквіваленті відбулося внаслідок порушення відповідачем умов договору;

- вимоги про стягнення штрафних санкцій є безпідставними, оскільки щодо їх заявлення сплив спеціальний (річний) строк позовної давності , обумовлений п. 2 ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, а враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом визначено дату початку перебігу строк порушення - 18.09.2020, а отже, строк позовної давності щодо штрафних санкцій сплив.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

07.11.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Стосовно вимоги позивача за первісним позовом стосовно стягнення збитків, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" зазначало, що в цій частині вимоги є необгрунтованими, так як всі регламентні і сервісні роботи за договором поставки і договором ТО виконувались відповідачем якісно і вчасно, розмір упущеної вигоди побудовано позивачем на припущеннях та можливих очікуваннях, а наявність збитків, які і вину товариства, - не було доведено.

Стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" за зустрічним позовом, то в цій частині усі присуджені до стягнення суми відповідають умовам договору, є документально доведеними та підтверджені наявними у справі доказами стосовно порушення відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань за договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тарасенко К.В. , Іоннікова І.А.

Також скаржник здійснив направлення копії апеляційної скарги учасникам справи за певною адресою та просив поновити строк на звернення з апеляційною скаргою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2022 витребувано у Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/15538/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022.

15.08.2022 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного суду надійшли матеріали справи № 910/15538/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 справі № 910/15538/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше 10 днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме: подати до суду докази сплати судового збору у розмірі 135 030, 63 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 справі № 910/15538/21, яке оскаржується у повному обсязі.

03.10.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучені: платіжне доручення № 267 від 28.09.2022 про сплату судового збору у розмірі 80 820 (вісімдесят тисяч вісімсот двадцять) грн. 23 коп. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 по справі № 910/15538/21; платіжне доручення № 283 від 29.09.2022 про сплату судового збору у розмірі 54 210 (п`ятдесят чотири тисячі двісті десять) грн. 40 коп. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 03.10.2022 по 17.10.2022 включно перебував у відпустці і вирішення питання стосовно поданої апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15538/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022, встановлено учасникам справи процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань, розгляд справи призначено на 22.11.2022.

У зв`язку з перебуванням з 21.11.2022 по 25.11.2022 у відпустці судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем та у зв`язку з перебуванням з 17.11.202 по 02.12.2022 у відпустці судді Іоннікової І.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.11.2022, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 справу № 910/15538/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю. , розгляд справи вирішено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 22.11.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 22.11.2022 з`явився представник позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (скаржника), який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача за первісним позовом у повному обсязі, а саме: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" збитки в сумі 3 968 107, 00 грн., а в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" - відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" в судовому засіданні 22.11.2022 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Обставини, які встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді первісного позову

Як підтверджується наявними матеріалами справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 06.03.2020 між ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" (далі - постачальник) та ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" (далі - покупець) був укладений договір поставки № 06/03/2020_PRIME140 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, передати у власність покупця, виконати шефмонтаж та ввести в експлуатацію асфальтозмішувальну установку Ammann PRIME 140 (далі - товар) в кількості однієї одиниці, країна виробник - Бразилія, у встановлений в даному договорі строк, в комплекції згідно узгодженої сторонами специфікації № 1, що є додатком № 1 до даного договору. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов даного договору.

Актом прийому-передачі товару від 16.07.2020 підтверджується передання постачальником та прийняття покупцем однієї одиниці товару - асфальтовий завод Ammann PRIME 140 без претензій, щодо стану товару та його комплектації.

Надалі, асфальтний завод було введено в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 10.09.2020 відповідно до якого у покупця претензій щодо якості та комплектації товару не було.

За умовами п. 4.8. договору, постачальник надає гарантію на поставлений товар, починаючи з дати підписання сторонами акту введення в експлуатацію асфальтозмішувальної установку Ammann PRIME 140, протягом 12 календарних місяців, за умови додержання правил зберігання товару та правил експлуатації техніки та механізмів.

Строк гарантії на замінені і відремонтовані частини починає відраховуватися заново і становить 12 місяців з моменту заміни, виконання ремонту або прийому (пп. 4.8.1. договору).

Відповідно до п. 4.9. договору передбачені умови надання покупцю гарантії на товар: якщо протягом гарантійного строку поставлений товар виявиться дефектним, постачальник за власний рахунок, за вимогою покупця усуває дефекти в строк погоджений сторонами шляхом заміни (ремонту) несправного товару, комплектуючих, механізмів.

Також, 19.05.2021 між ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" та ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" був укладений договір на сервісне технічне обслуговування та ремонт техніки № 10/05/2021 за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується за плату надавати послуги з технічного обслуговування та ремонту техніки замовника (згідно визначеного в договорі переліку).

Як зазначав позивач за первісним позовом у позовній заяві, 14.07.2021 до постачальника засобами телефонного зв`язку надійшла заявка від покупця про вихід з ладу трансформатора пальника, який встановлено на асфальтному заводі і відповідає за його запуск та експлуатацію, і цього ж дня, 14.07.2021, представники сервісної служби постачальника (відповідача за первісним позовом) прибули на місце експлуатації асфальтного заводу (Сумська область, Конотопський р-н, селище Заводське, вул. Заводська, 1) і виявили, що заміну трансформатора пальника здійснювала стороння організація, а саме, ФОП Басанець Д.В., який виконав заміну оригінальної запчастини на неоригінальну (аналог).

25.08.2021 ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" повідомило представника відповідача про повторний вихід із ладу товару (вихід з ладу пальника) та направлено відповідну вимогу про направлення спеціалістів для усунення несправності.

Відповідно до п. 4.3. договору на сервісне технічне обслуговування та ремонт техніки, замовник зобов`язаний своєчасно інформувати виконавця про необхідність проведення робіт, шляхом надсилання заявки на проведення робіт за допомогою факсимільного та/або електронного зв`язку.

В заявці на проведення робіт замовник обов`язково вказує: найменування замовника; кількість випущеного асфальту після останнього технічного обслуговування (ТО); вид робіт (регламентне обслуговування, ремонт, тощо); можливий перелік додаткових матеріалів та запчастин; дату проведення робіт; прізвище та контактні телефони відповідальної особи, якій довіряється від імені замовника підписати звіт роботи механіка та/або видаткову накладну.

Заявку на проведення робіт замовник надсилає виконавцю не пізніше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до дати проведення робіт, або до очікуваної дати настання терміну чергового регламентного обслуговування техніки, за наступними реквізитами: факсимільним зв`язком: (факс працює в автоматичному режимі); електронною поштою: , .

В той час, як вказує ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" та чого не було спростовано ТОВ "Бахмачгазбудсервіс", останнім не виконано даного договірного зобов`язання належним чином та відповідної заявки на ремонт не надіслано, натомість, 25.08.2021 про вихід із ладу товару було повідомлено по телефону, що у свою чергу унеможливлює проведення ремонту вчасно і без зазначення необхідного переліку робіт, необхідних для виконання, в тому числі без можливого переліку додаткових матеріалів та запчастин.

Крім того, із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповіддю ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" № 1100/09/2021 від 06.09.2021 на претензію ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" № 103 від 03.09.2021 було повідомлено, що гарантія не поширюватиметься на поломки та дефекти, які виникли внаслідок: порушення покупцем п. 4.9.1. договору поставки, а саме: "ремонт або обслуговування товару здійснювалося не сервісною службою постачальника" та "несправностей, пов`язаних із самостійним ремонтом або несанкціонованим конструктивними змінами товару без узгодження з постачальником, в тому числі модифікація, переробка, тощо". Також вказаною відповіддю на претензію, було повідомлено, що гарантія не поширюватиметься на поломки та дефекти, які виникли внаслідок: порушення покупцем п. 4.9.1. договору поставки, а саме: "пошкодження будь-якого вузла або агрегату, у якому разом з поставленим договором товаром використовувалися неоригінальні деталі, запасні частини, витратні матеріали, фільтри, тощо".

Так, в п. 4.10 договору поставки сторони погодили, що постачальник вправі припинити дію гарантійних зобов`язань у випадках, зазначених в п. 4.9.1. договору, про що зазначено вище.

Як про це вказує відповідач за первісним позовом, та чого також не спростовано позивачем за первісним позовом, вихід з ладу вказаного пальника асфальтного заводу є несанкціоноване втручання сторонньої організації (ФОП Басанець Д.В.) в ремонт зазначеного товару та здійснення заміни оригінальних запчастин на неоригінальні, чим у свою чергу, ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" було допущено порушення умов договору поставки.

У первісному позові позивач зазначає, що представник відповідача Моргуль М. надав дозвіл та своє погодження на встановлення неоригінального трансформатора з вимогою про здійснення монтажу, випробування та запуску, що підтверджується електронними доказами - скріншотами листування у месенджері.

Також, при наданні пояснень, свідок Моргуль М., пояснив, що дозволів письмових чи усних на виконання робіт сторонньою організацією та заміну на не оригінальну запасну частину не надавав, оскільки, не має а ні таких повноважень, а ні прав.

Відповідач за первісним позовом у запереченнях посилавяс на те, що ним правомірно було на підставі п. 4.10. договору поставки припинено дію гарантійних зобов`язань та відповідно відмовлено ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" у здійсненні ремонту асфальтного заводу за власний рахунок.

Крім того, позивач за первісним позовом вказував, що ним 19.08.2021 було укладено ТОВ "ВБК "Будівельна Столиця" договори № 19/08/2021 та № 19/08-01/2021 на поставку асфальтобетонної суміші марки Б загальною кількістю 5000 тон. Вартість однієї тони асфальту за договорами склала 2760, 00 грн (з ПДВ).

Також позивачем за первісним позовом надано товаро-транспортні накладні на виконання договорів поставки № 19/08/2021 та № 19/08-01/2021 з моменту укладання - 19.08.2021 і до 25.08.2021на загальну кількість 140 тон готової продукції.

Обставини, які встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді зустрічного позову

Пунктом п. 2.1. договору передбачено, що загальна вартість договору з ПДВ складає 20 604 484,80 грн, що на дату укладання Договору, згідно офіційного курсу гривні до євро (27,6942 грн/1 євро), встановленого Національним банком України, складає 744 000,00 євро.

Відповідно до п. 2.4. договору, оплата здійснюється в українських гривнях у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який визначений в даному договорі.

Згідно п. 2.5. договору оплата здійснюється поетапно наступним чином:

- перший етап - 30% (тридцять відсотків) від загальної суми договору - передоплата, яка сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання цього договору;

- другий етап - 20% (двадцять відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати отримання покупцем від продавця письмового підтвердження про передачу товару перевізнику в порту країни виробника з відповідними відмітками в товаросупровідних документах (лінейний коносамент) для відправлення в країну покупця з наданням копії коносаменту.

- третій етап - 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати підписання акту введення в експлуатацію.

У відповідності до пп. 2.6.1. договору, загальна вартість товару (загальна сума договору) підлягає коригуванню у випадку зміни офіційного курсу гривні до євро на дату оплати по відношенню до офіційного курсу гривні до євро на дату укладання договору, який складає 27,6942 грн./1 євро. Коригуванню підлягає лише несплачена частина суми договору.

Пунктом 2.6.2 договору визначено, що у випадку, якщо на дату сплати другого та третього етапу, курс гривні буде меншим від 27,6942 грн з 1 євро, оплата буде відбуватися за зменшеним курсом.

Пунктом 2.6.3 договору визначено, що у випадку, якщо на дату сплати другого та третього етапу, курс гривні буде більшим від 27,6942 грн з 1 євро, оплата буде відбуватися за збільшеним курсом.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Акт введення в експлуатацію асфальтного заводу був підписаний 10.09.2020, тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений до 17.09.2020 включно.

В свою чергу, учасниками спору не заперечувалось і підтверджується, що ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" на виконання умов договору були сплачені на користь ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" загалом 21 745 939,52 грн., а саме:

- 10.03.2020 - 6 301 739,52 грн.;

- 05.05.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 06.05.2020 - 1 500 000,00 грн.;

- 13.07.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 14.07.2020 - 944 200,00 грн.;

- 31.07.2020 - 1 500 00,00 грн.;

- 17.09.2020 - 800 000,00 грн.;

- 18.09.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 23.10.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 08.12.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 22.12.2020 - 3 000 000,00 грн.;

- 30.12.2020 - 1 000 000,00 грн.;

- 20.04.2021 - 400 000,00 грн.;

- 14.05.2021 - 1 000 000,00 грн.;

02.09.2021 - 300 000,00 грн.

Так, за розрахунками позивача за зустрічним позовом, еквівалентом сплаченої суми у 21 745 939,52 грн. є 699 177, 61 євро, відповідно до курсу НБУ встановленого на дату сплати кожного платежу окремо.

Також, в матеріалах справи міститься гарантійний лист ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" № 2 від 30.03.2021 про те, що боржник підтверджує свою заборгованість за договором поставки та зобов`язується сплатити (погасити) її у повному обсязі до 20.04.2021, однак, повного та остаточного погашення заборгованості відповідач за зустрічним позовом - не здійснив.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш" неодноразово зверталося до ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" листом № 708/05/2021 від 28.05.2021 та вимогою № 844/07/2021 від 01.07.2021 про сплату заборгованості за договором, проте, остаточного розрахунку за договором не виконано.

Позивач за зустрічним позовом наголошував, що станом на 24.09.2021 з урахуванням вказаної часткової оплати, несплаченою та простроченою по оплаті залишилась сума у розмірі 1 393 286, 06 грн. еквівалентом якої являється 44 822, 39 євро, відповідно до курсу НБУ, встановленого на 24.09.2021 - 31,0846 грн/1 євро.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Стосовно вимог за первісним позовом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у п. 4.10 договору поставки сторони погодили, що постачальник вправі припинити дію гарантійних зобов`язань у випадках, зазначених в п. 4.9.1. договору. При цьому, вихід з ладу пальника асфальтного заводу є несанкціоноване втручання сторонньої організації (ФОП Басанець Д.В.) в ремонт зазначеного товару та здійснення заміни оригінальних запчастин на неоригінальні, чим у свою чергу, ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" було допущено порушення умов договору поставки.

У первісному позові позивач зазначає, що представник відповідача за первісним позовом Моргуль М. надав дозвіл та своє погодження на встановлення неоригінального трансформатора з вимогою про здійснення монтажу, випробування та запуску, що підтверджується електронними доказами - скріншотами листування у месенджері. Проте, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що вказана переписка не є належним та допустимими доказом в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження надання представником відповідача за первісним позовом погодження на встановлення неоригінального трансформатора.

Також, при наданні пояснень суду першої інстанції, свідок Моргуль М., пояснив, що дозволів письмових чи усних на виконання робіт сторонньою організацією та заміну на не оригінальну запасну частину не надавав, оскільки, не має а ні таких повноважень, а ні прав.

Отже, з огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем за первісним позовом правомірно було на підставі п. 4.10. договору поставки припинено дію гарантійних зобов`язань та відповідно відмовлено ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" у здійсненні ремонту асфальтного заводу за власний рахунок.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Отже, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання за договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 910/15883/14.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 614 Цивільного кодексу України).

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані (за вирахуванням затрат).

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц.

Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється позивачем. Отже, звертаючись із позовом про стягнення збитків у формі упущеної вигоди, позивач повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які б безспірно підтверджували їх розмір. Дослідження і перевірка розміру та складу заявленої до стягнення суми неодержаних доходів (упущеної вигоди) з огляду на реальність їх характеру має суттєве значення для правильного вирішення спору, виходячи із предмета і підстав цього позову.

У той же час, у відповідності до приписів ст. 142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

За таких обставин, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вимог за первісним позовом, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Отже, з огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ ЗІІ "Юромаш" було правомірно припинено дію гарантійних зобов`язань та відповідно відмовлено ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" у здійсненні ремонту асфальтного заводу за власний рахунок, а винні дії відповідача за первісним позовом - відсутні.

Водночас, посилання позивача за первісним позовом на укладені 19.08.2021 з ТОВ "ВБК "Будівельна Столиця" договори 19/08/2021 та № 19/08-01/2021 на поставку асфальтобетонної суміші марки Б, - не є належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували наявність понесених ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" збитків (упущеної вигоди) від того, що відповідачем за первісним позовом, як було встановлено вище, правомірно було припинено дію гарантійних зобов`язань та відповідно відмовлено позивачу у здійсненні ремонту асфальтного заводу за власний рахунок. Крім того, позивачем за первісним позовом не надано доказів розірвання вказаних договорів та підстав з яких це відбулось.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявність збитків у заявленому до стягнення розмірі у вигляді упущеної вигоди, як не надано і вірогідних доказів, які б могли вказувати на доходи, які б ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" могло би реально одержати за той період часу, коли асфальтний завод був не справний.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що твердження позивача щодо стягнення упущеної вигоди, які зокрема базуються на розрахунку можливого прибутку а саме - 3 000 000, 00 грн, у разі продовження взаємовідносин з ТОВ "ВБК "Будівельна Столиця" за договорами 19/08/2021 та № 19/08-01/2021 на поставку асфальтобетонної суміші марки Б - є необґрунтованими та фактично ґрунтуються за власних нічним не підтверджених розрахунках позивача за первісним позовом, які побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач за первісним позовом.

Крім того, з огляду на встановлені вище судом обставини, позивачем за первісним позовом не доведено ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції вірогідними засобами доказування протиправності дій відповідача за первісним позовом та/або протиправної його поведінки, розміру понесених збитків, і відповідно, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача за первісним позовом та понесеними збитками позивача за первісним позовом.

Крім того, суд апеляційної інстанції також погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що кошти витрачені позивачем за первісним позовом на ремонт товару в сумі 288 107, 00 грн за своєю правовою природою не є збитками, оскільки, ремонт асфальтного заводу в даному випадку не підпадав під гарантійні зобов`язання ТОВ з іноземними інвестиціями "Юромаш".

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача за первісним позовом збитків (втрачену вигоду) в розмірі 3 000 000, 00 грн та необгрунтовано сплачені суми за ремонт товару, який повинен виконуватись згідно договору поставки на умовах гарантійного обслуговування за рахунок відповідача в сумі 288 107, 00 грн. - не є законними та обґрунтованими, а отже, задоволенню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги скаржника в частині скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог за первісним позовом - не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Стосовно вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору 06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які у свою чергу кореспондуються зі ст. 628 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Отже, як було встановлено вище судом апеляційної інстанції, в п. 2.5. договору поставки сторонами погоджено здійснення поетапної оплати, зокрема, третій етап - 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати підписання акту введення в експлуатацію.

Акт введення в експлуатацію асфальтного заводу був підписаний 10.09.2020, тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений до 17.09.2020 включно, в той час, доказів, щоб свідчили про здійснення ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" остаточного розрахунку - у визначений строк в матеріалах справи не міститься, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом є таким, що порушив виконання договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем за зустрічним позовом товару.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач за зустрічним позовом не спростував доводів позивача за зустрічним позовом щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та відповідно, не надав суду доказів здійснення повної його оплати, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки № 06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, і відповідно, у відповідача за первісним позовом утворилась заборгованість, яка за розрахунком суду апеляційної інстанції, складає 1 258 152,92 грн.

В свою чергу, висновки суду першої інстанції про те, що несплаченою залишилась сума в розмірі 1 393 286, 06 грн. - є помилковими, оскільки при розрахунку суми боргу судом першої інстанції не було враховано наступне.

Так, пунктом п. 2.1. договору передбачено, що загальна вартість договору з ПДВ складає 20 604 484,80 грн, що на дату укладання Договору, згідно офіційного курсу гривні до євро (27,6942 грн/1 євро), встановленого Національним банком України, складає 744 000,00 євро. Тобто, сторонами визначено загальну суму договору в еквіваленті євро, і встановлено пунктами 2.6.2 та 2.6.3 коригування обумовлених платежів другого та третього етапу по відношенню до курсу євро, діючого на дату сплати. Отже, в сукупності узгоджені між сторонами умови договору, з урахуванням викладення пункту 2.5 , передбачають, що загальна вартість договору обумовлена сторонами в розмірі 744 000,00 євро, а враховуючи платіжну дисципліну в Україні стосовно розрахунків у гривні (ст. 533 Цивільного кодексу України), обумовлені п. 2.5 договору платежі по етапам визначаються грошовим зобов`язанням у євро, проте його виконання має бути здійснено у гривні, зокрема щодо другого і третього етапу, оскільки користування першого етапу договором не передбачено.

Згідно п. 2.5. договору оплата здійснюється поетапно наступним чином.

Перший етап - 30% (тридцять відсотків) від загальної суми договору - передоплата, яка сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання цього договору.

Так, як підтверджується наявними матеріалами справи, підписання договору відбулось 06.03.2020, а отже, перший платіж у 30%, що є еквівалентом 223 200 євро за курсом на дату укладення договору(27,6942 грн/1 євро), відповідач за зустрічним позовом мав сплатити 11.03.2020 (з урахуванням банківських днів). В свою чергу, 10.03.2020 відповідачем за зустрічним позовом було сплачено 6 301 739,52 грн.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції враховує, що п. 2.6.2 та 2.6.3 договору обумовлюють коригування другого та третього платежу, проте, не обумовлюють коригування першого платежу, а отже, сплачена 10.03.2020 позивачем за зустрічним позовом сума у розмірі 6 301 739,52 грн. є еквівалентом 227 547,27 євро згідно офіційного курсу гривні до євро на дату укладення договору (27,6942 грн/1 євро), який підлягає застосуванню. В свою чергу, 30% як передоплата складає відповідно, 6 181 345,44 грн., що є еквівалентом 223 200,00 євро згідно офіційного курсу гривні до євро на дату укладення договору (27,6942 грн/1 євро), який підлягає застосуванню, а залишок в розмірі 120 394,08 грн., що складав еквівалент 4 347,27 євро ((27,6942 грн/1 євро) за курсом на дату сплати) підлягав зарахуванню в оплату другого етапу і не підлягав користуванню, як такий, що сплачений.

Другий етап - 20% (двадцять відсотків) від загальної суми договору, що відповідно складає 148 800,00 євро - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати отримання покупцем від продавця письмового підтвердження про передачу товару перевізнику в порту країни виробника з відповідними відмітками в товаросупровідних документах (лінейний коносамент) для відправлення в країну покупця з наданням копії коносаменту.

Так, суд апеляційної інстанції враховує, що 20% від загальної суми договору складає 148 800,00 євро, і з урахуванням оплаченого залишку за першим етапом в розмірі 120 394,08 грн., що складав еквівалент 4 347,27 євро ((27,6942 грн/1 євро) за курсом на дату сплати), який не підлягав коригуванню і підлягав зарахуванню в оплату другого етапу, загальна несплачена вартість другого етапу складає 144 452,73 євро, який оплачено відповідачем за зустрічним позовом наступним чином, з урахуванням обумовленого договором коригування:

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 33 889,34 євро на дату сплати 05.05.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 29,5078 грн. за 1 євро);

- 1 500 000,00 грн., що є еквівалентом 51 248,59 євро на дату сплати 06.05.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 29,2691 грн. за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 32 896,04 євро на дату сплати 13.07.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 30,3988 грн. за 1 євро);

- 944 200,00 грн., що є еквівалентом 30 768,73 євро на дату сплати 14.07.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 30,678 грн. за 1 євро), з яких залишок, який утворився внаслідок переплати в сумі 4 349,97 євро підлягає зарахуванню в якості оплати по третьому етапу.

Третій етап - 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати підписання акту введення в експлуатацію.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Акт введення в експлуатацію асфальтного заводу був підписаний 10.09.2020, тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений до 17.09.2020 включно.

Так, суд апеляційної інстанції враховує, що 50% від загальної суми договору складає 372 000 євро, і з урахуванням оплаченого залишку за другим етапом в розмірі 4 349,97 євро ((30,678 грн. за 1 євро) за курсом на дату сплати), який підлягав зарахуванню в оплату третього етапу, загальна несплачена вартість третього етапу складає 367 650,03 євро, який оплачено відповідачем за зустрічним позовом наступним чином, з урахуванням обумовленого договором коригування:

- 1 500 000,00 грн., що є еквівалентом 46 087,20 євро на дату сплати 31.07.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 32,547 грн. за 1 євро), і що хоча і сплачено до підписання сторонами відповідного Акту, зараховується в оплату третього етапу;

- 800 000,00 грн., що є еквівалентом 23 960,92 євро на дату сплати 17.09.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 33,38 77 грн. за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 30 143,73 євро на дату сплати 18.09.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 33,1744 грн. за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 29 930,62 євро на дату сплати 23.10.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 33,4106грн. за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 29 189,75 євро на дату сплати 08.12.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 34,2586 грн. за 1 євро);

- 3 000 000,00 грн., що є еквівалентом 87 767,80 євро на дату сплати 22.12.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 34,1811 грн. за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 28 870,44 євро на дату сплати 30.12.2020 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 34,6375грн. за 1 євро);

- 400 000 грн., що є еквівалентом 11 865,95 євро на дату сплати 20.04.2021 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 33,7099 грн за 1 євро);

- 1 000 000,00 грн., що є еквівалентом 29 963,62 євро на дату сплати 14.05.2021 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 33,3738 грн за 1 євро);

- 300 000,00 грн., що є еквівалентом 9 394,88 євро на дату сплати 02.09.2021 (офіційний курс на дану дату, що є загальновідомою інформацією - 31,9323 грн за 1 євро).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що загальна сума боргу відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом за договором складає загалом 40 475,12 євро ((744 000,00 євро (загальна вартість договору) - 223 200 євро євро (оплата першого етапу) - 4 347,27 євро (переплата першого етапу, зарахована в оплату другого етапу) - 144 452,73 євро (оплата другого етапу) - 4 349,97 євро (переплата другого етапу, зарахованого в часткову оплату третього етапу) - 327 174,91 євро (часткова оплата третього етапу)), що за еквівалентом до офіційного курсу гривні 31,0846 грн. за 1 євро станом на 24.09.2021 (дата, яку позивач за первісним позовом визначив як граничну щодо нарахування з урахуванням обумовленого договором права на коригування), складає 1 258 152,92 грн., як підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом, а вимоги позивача за первісним позовом в цій частині є законними та обґрунтованими.

Стосовно вимог позивача за зустрічним позовом щодо пені, 3 % річних та інфляційних втрат та штрафу, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Так, учасниками спору не заперечувалось, що Акт введення в експлуатацію асфальтного заводу був підписаний 10.09.2020. Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що остаточний розрахунок повинен бути здійснений відповідачем за зустрічним позовом у строк до 17.09.2020 включно, а оскільки оплата у повному обсязі здійснена не була, відповідно, відповідачем за зустрічним позовом з 18.09.2020 допущено прострочення виконання свого грошового зобов`язання по договору в частині здійснення повної оплати за поставлений товар перед позивачем за первісним позовом, що є підставами для застосування обумовлених законом та договором штрафних санкцій (у вигляді пені та штрафу), а також застосування обумовленої ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 6.3. договору, за несвоєчасне виконання умов договору на строк понад 30 робочих днів винна сторона сплачує штраф у сумі 1% від суми договору. У разі невиконання умов договору постачальником у строк до 30.06.2020 року постачальник за вимогою покупця зобов`язується повернути отримані кошти у продовж 5 (п`яти) банківських днів, у разі якщо інше не було письмово погоджено з покупцем.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції в мотивувальній частині дійшов висновку, що нарахування штрафу було здійснено арифметично вірно, у зв`язку з чим стягненню підлягає штраф в сумі 206 044, 85 грн., тобто, виходячи з мотивувальної частини рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованими вимоги позивача за первісним позовом у цій частині.

Проте, суд апеляційної інстанції з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

07.12.2021 через канцелярію суду першої інстанції відповідачем за зустрічним позовом були подані заперечення за зустрічну позовну заяву, в яких зокрема зазначено з посиланням на приписи ст. ст. 251, 525, 253, 254, 256, п. 2 ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України про те, що вимоги щодо сплати штрафних санкцій є необґрунтованими у зв`язку із спливом строку позовної давності стосовно вказаних вимог, зокрема, спеціального - річного, який обраховується з 18.09.2020 (оскільки повний розрахунок за договором мав бути здійснений у строк до 17.09.2020).

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом до винесення рішення судом першої інстанції було заявлено про застосування річного строку позовної давності до вимог позивача за зустрічним позовом, що узгоджується з приписами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. П. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фінікарідов проти Кіпру" механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Так, оскільки Акт введення в експлуатацію асфальтного заводу був підписаний сторонами 10.09.2020, тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений відповідачем за зустрічним позовом у строк до 17.09.2020 включно, а оскільки оплата у повному обсязі здійснена не була, відповідно, відповідачем за зустрічним позовом з 18.09.2020 допущено прострочення виконання свого грошового зобов`язання по договору в частині здійснення повної оплати за поставлений товар перед позивачем за зустрічним позовом, зокрема, що є підставою для нарахування штрафу в сумі 206 044, 85 грн., згідно п. 6.3 договору, і право на стягнення якого виникло у позивача за зустрічним позовом 18.09.2020, а отже, з вказаної дати розпочав свій перебіг і річний строк позовної давності щодо вказаної вимоги, який закінчився 19.09.2021. При цьому, позивач за зустрічним позовом був обізнаний, як учасник договору, про узгоджені сторонами строки виконання зобов`язань та їх прострочення.

А оскільки з зустрічним позовом (в якому заявлено вимогу про стягнення штрафу) позивач звернувся 27.10.2021, про що свідчить відбиток канцелярії суду першої інстанції на зустрічному позові, тобто поза межами річного строку позовної давності, і належних доказів поважності пропуску такого позивачем за зустрічним позовом не наведено, і відповідно, судом апеляційної інстанції - не встановлено, а тому у позовних вимогах за зустрічним позовом щодо стягнення 206 044,85 грн. штрафу слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України у зв`язку із спливом річної позовної давності щодо вказаної вимоги.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в цій частині також судом апеляційної інстанції усувається і невідповідність висновків суду першої інстанції стосовно вимог щодо стягнення штрафу у мотивувальній та резолютивній частинах шляхом ухвалення в апеляційному порядку рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Також, стосовно вимог позивача за первісним позовом щодо стягнення пені, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Умовами п. 6.5. договору передбачено, що за порушення строків оплати, покупець на вимогу постачальника сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочки.

Так, згідно наведеного у зустрічному позові розрахунку, позивачем за первісним позовом нараховано пеню за період з 18.09.2020 по 17.03.2021.

В свою чергу, оскільки з зустрічним позовом (в якому заявлено вимогу про стягнення пені) позивач звернувся 27.10.2021, тобто поза межами річного строку позовної давності стосовно вимог про стягнення пені за період з 18.09.2020 по 27.10.2020 включно, і належних доказів поважності пропуску такого позивачем за зустрічним позовом не наведено, і відповідно, судом апеляційної інстанції - не встановлено, а тому у позовних вимогах за зустрічним позовом щодо стягнення пені, нарахованої за період з 18.09.2020 по 27.10.2020 включно в сумі 99 959,85 грн. слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України у зв`язку із спливом річної позовної давності щодо вказаної вимоги.

В решті вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення пені підлягає задоволенню загалом в сумі 235 429,81 грн. з огляду на те, що з 28.10.2020 по 07.12.2020 сума заборгованості складала у цей період 7 935 938,30 грн., за період з 08.12.2020 по 21.12.2020 сума заборгованості складала у цей період 7 137 361,70 грн., за період з 22.12.2020 по 29.12.2020 сума заборгованості складала у цей період 4 121 215,57 грн., за період з 30.12.2020 по 17.03.2021 сума заборгованості складала у цей період 3 176 243,86 грн. , і пеня у відповідні періоди складає 106 679,83 грн. (з 28.10.2020 по 07.12.2020), 32761,66 грн. (з 08.12.2020 по 21.12.2020), 12 280,42 грн. (з 22.12.2020 по 29.12.2020), 83 707,90 грн. (з 30.12.2020 по 17.03.2021) відповідно, з урахуванням дії у відповідний період з 28.10.2020 по 04.03.2021 включно облікової ставки НБУ у розмірі 6%, а з 05.03.2021 - 6,5%, з урахуванням загальної кількості дінів у 2020 році - 366 днів, а у 2021 - 365 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем за первісним позовом до стягнення за загальний період з 18.09.2020 по 24.09.2021, дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, а саме: 3 % річних - частково в сумі 114 991,17 грн., з відмовою у решті заявлених вимог, та інфляційних втрат - в сумі 359 583,34 грн., не виходячи за межі позовних вимог, та з урахуванням часткових оплат та сум боргу, які існували у відповідні періоди між частковими оплатами:

- за період з 18.09.2020 по 22.10.2020 (сума заборгованості складала у цей період 8 872 764,65 грн. (еквівалент 267 458,18 євро)), індекс інфляції складає 88 727,65 грн., а розмір 3% річних - 24 727,38 грн.;

- за період з 23.10.2020 по 07.12.2020 (сума заборгованості складала у цей період 7 935 938,30 грн. (еквівалент 237527,56 євро)), індекс інфляції складає 103 167,20 грн., а розмір 3% річних - 29 271,90 грн.;

- за період з 08.12.2020 по 21.12.2020 (сума заборгованості складала у цей період 7 137 361,70 грн. (еквівалент 208 337,81 євро)), індекс інфляції за вказаний період не нараховується з огляду на час прострочення менше місяця, а розмір 3% річних - 7 605,39 грн.;

- за період з 22.12.2020 по 29.12.2020 (сума заборгованості складала у цей період 4 121 215,57 грн. (еквівалент 120 570,01 євро)), індекс інфляції за вказаний період не нараховується з огляду на час прострочення менше місяця, а розмір 3% річних - 2 364,63 грн.;

- за період з 30.12.2020 по 19.04.2021 (сума заборгованості складала у цей період 3 176 243,86 грн. (еквівалент 91699,57 євро)), індекс інфляції складає 151 846,28 грн., а розмір 3% річних - 28 715,30 грн.;

- за період з 20.04.2021 по 13.05.2021 (сума заборгованості складала у цей період 2 691 183,35 грн. (еквівалент 79 833,62 євро)), індекс інфляції за вказаний період не нараховується з огляду на час прострочення менше місяця, а розмір 3% річних - 5 087,44 грн.;

- за період з 14.05.2021 по 01.09.2021 (сума заборгованості складала у цей період 1 664 351,41 грн. (еквівалент 49 870 євро)), індекс інфляції складає 23 315,80 грн., а розмір 3% річних - 15 047,56 грн.;

- за період з 03.09.2021 по 24.09.2021 (сума заборгованості складала у цей період 1 258 152,92 грн. (еквівалент 40 475,12 євро)), індекс інфляції за вказаний період не нараховується з огляду на час прострочення менше місяця, а розмір 3% річних - 2 171,61 грн.

Отже, оскільки за розрахунком суду апеляційної інстанції розмір інфляційних втрат складає 367 056,93 грн., що є більшим заявленого до стягнення розміру за зустрічним позовом, а тому суд апеляційної інстанції не виходячи за межі позовних вимог дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в розмірі 359 583,34 грн.

Розмір 3% річних, за розрахунком суду апеляційної інстанції, складає загалом 114 991 грн 17 коп., і який підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом, з відмовою решті заявлених вимог у цій частині.

Такимч ином, за наслідками апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" підлягає стягненню заборгованість в розмірі 1 258 152 (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 92 коп.; пеню в сумі 235 429 (двісті тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн 81 коп., 3 % річних в сумі 114 991 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн 17 коп.; інфляційні втрати в сумі 359 583 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 34 коп. витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 29 522 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 36 грн. В іншій частині зустрічного позову слід відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі стосовно Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції у вказаній частині, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 у справі № 910/14076/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, з підстав, за наведених скаржником доводів.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі стосовно Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 в частині вимог за зустрічним позовом, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими обставини з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення в частині зустрічного позову підлягає скасуванню в апеляційному порядку, з прийняттям нового рішення у скасованій частині про задоволення зустрічного позову за наведених у даній постанові підстав.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином:

- витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 29 522 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 36 грн. підлягають стягненню Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс"на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" ;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги (в задоволеній частині) в розмірі 9 923 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 35 грн.;

- в решті витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс".

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 скасувати в частині задоволення зустрічного позову та ухвалити у скасованій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (16500. Чернігівська обл., Бахмацький р-н, м. Бахмач, вул. В. Винниченка, буд. 78; ідентифікаційний код 35800585) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, літера "Ц": ідентифікаційний код 32849408):

- заборгованість в розмірі 1 258 152 (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 92 коп.;

- пеню в сумі 235 429 (двісті тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн 81 коп.;

- 3 % річних в сумі 114 991 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн 17 коп.;

- інфляційні втрати в сумі 359 583 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 34 коп.

- витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 29 522 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 36 грн.

В іншій частині зустрічного позову - відмовити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/15538/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом - залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, літера "Ц"; ідентифікаційний код 32849408) та користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (16500. Чернігівська обл., Бахмацький р-н, м. Бахмач, вул. В. Винниченка, буд. 78; ідентифікаційний код 35800585) судовий збір за подачу апеляційної скарги (в задоволеній частині) в розмірі 9 923 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 35 грн.

5. В решті витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс".

6. Матеріали справи № 910/15538/21повернути до Господарського суду м. Києва, доручивши видати наказ на виконання даної постанови в частині пунктів 2 та 4.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання постанови: 24.01.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала