УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

28.12.2022Справа № 910/14748/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія

про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству Український будівельно-інвестиційний банк здійснювати будь-яку виплату на виконання банківської гарантії від 22.09.2021 №BGV/U/03-2-12608 по вимозі Акціонерного товариства Укргазвидобування до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про визнання припиненим зобов`язання за Договором поставки № 21Т-115 від 24.09.2021.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заборона відповідачу та/або іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання є одним із заходів забезпечення позову (пункти 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

У статті 139 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої зазначеної статті, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і підписується заявником.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 42 Господарського процесуального кодексу України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За змістом абзацу другого частини восьмої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеного за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через "Електронний кабінет".

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 640/1374/19.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Судом встановлено, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про забезпечення позову до подання позовної заяви сформована в системі "Електронний суд" представником заявника Скляр М.І., на підтвердження повноважень якої надано електронний документ під назвою "Ордер на надання правничої (правової) допомоги".

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 18.02.2021 у справі № 300/1329/20, від 30.06.2021 у справі № 380/830/21, від 11.11.2021 у справі № 560/10261/21 та від 20.12.2021 у справі № 560/9405/21, про те, що правила засвідчення копій довіреностей, виданих в паперовій формі, неможливо застосувати до електронних доручень, сформованих учасником справи в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 560/11791/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого представник учасника справи може подавати на підтвердження своїх повноважень довіреність або ордер в електронній формі, підписані належним електронним підписом. Таку можливість для представника сторони слід розглядати як додаткову конституційну гарантію, передбачену статтями 55 та 129 Конституції України. Сучасний стан електронного судочинства в Україні враховує передові світові стандарти у сфері інформаційних технологій, дає змогу зробити його використання для особи зручним, а суду уникати надмірного формалізму під час забезпечення доступу такої особи до правосуддя.

Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі Положення), визначений порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку, а також визначено особливості автоматизованого розподілу судових справ.

Зі змісту Положення вбачається, що ним не передбачено можливості формування ордера в електронній формі, що закріплено у ч. 8 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України.

Між тим, враховуючи, що електронний документ під назвою "Ордер на надання правничої (правової) допомоги" формується у підсистемі ЄСІТС "Електронний Суд" у шаблоні електронних документів "Довіреність", суд вважає за можливе при оцінці вказаного документа застосувати норми Положення, які регулюють видачу довіреності в електронній формі.

Так, за змістом пунктів 30 32 Положення користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.

Надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.

Довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду.

Водночас суд встановив, що долучений до заяви про забезпечення позову документ під назвою "Ордер на надання правничої (правової) допомоги", сформований у підсистемі ЄСІТС "Електронний Суд", підписано не довірителем, а повіреним Скляр Мариною Петрівною, а тому не може вважатись документом, який підтверджує повноваження представника.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що в порушення ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про забезпечення позову до подання позовної заяви не підписана заявником.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про забезпечення позову до подання позовної заяви не відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність її повернення заявнику.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-сервісна компанія про забезпечення позову до подання позовної заяви повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай