ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. Справа №907/384/22

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: МАРКА Р.І.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

представники сторін не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», м.Київ №518/401/2022 від 27.07.2022 (вх.ЗАГС №0105/1882/22 від 01.08.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2022 (повний текст 24.06.2022, суддя Лучко Р.М.)

у справі № 907/384/22

за позовом: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 , с.Лалово Мукачівського району Закарпатської області

за участю третьої особи, яка

не заявляє самостійних вимог

щодо предмету спору на стороні

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотес», м.Рахів Закарпатської області

про стягнення в сумі 114 382 164,13 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 3546137,28 євро та 2123160,10 грн заборгованості за генеральним кредитним договором №N50.50.000017 від 28.07.2017.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне відповідачеві - ОСОБА_1 майно, що не перебуває в заставі ПАТ АБ "Укргазбанк".

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ АБ Укргазбанк про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована зокрема тим, що заява про забезпечення позову не містить достатньо обґрунтованих мотивів та посилань на докази, не містить належних доказів, щодо обґрунтованості, доцільності, адекватності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивач не погоджуючись із вищевказаною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає наступні обставини:

- відповідач відповідно до п.п.1.1., 1.2. та 1.3. договору поруки № N50.50.000017_П8 від 04.11.2019 з наступними змінами і доповненнями, як поручитель відповідає перед АБ «Укргазбанк» за виконання позичальником зобов`язань по генеральному кредитному договору № N50.50.000017 від 28.07.2017 та несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором;

- відповідачем не виконана вимога про дострокове погашення кредитної заборгованості;

- є висока вірогідність, що відповідач має намір здійснити дії з відчуження належного йому майна з метою невиконання в майбутньому судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, якщо таке буде ухвалене.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі подано не було.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів вчинення будь-яких дій чи наявність наміру відповідача здійснити будь-які дії з відчуження належного йому майна.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не подано доказів, які підтверджують обґрунтованість, доцільність, адекватність та необхідність забезпечення позову відповідно до ст.137 ГПК України. Отже, позивачем не надано належних доказів щодо вчинення або вірогідності вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання в майбутньому рішення суду. Доводи про невиконання відповідачем вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості наведеного не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється в силу ч. 14 ст. 129 ГПК України. Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2022 у справі №907/384/22 без змін.

2.Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 23.12.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Р.І. МАРКО

О.С. СКРИПЧУК