РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.12.2022Справа № 910/6833/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Заїки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція (вул.Гната Хоткевича, буд. 20, м.Київ, 02094)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖК Сервіс Груп"(вул.Автозаводська буд.2, м.Київ, 04074)

про стягнення 1 504 604,24 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Стадник О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "Євро-Реконструкція" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "ЖК Сервіс Груп" (далі - відповідач) про стягнення 1 504 604, 24 грн, з яких сума основного боргу в розмірі 1 313 633,26 грн; сума інфляційних втрат у розмірі 74 264,07 грн; сума 3% річних у розмірі 10 152,75 грн; сума пені в розмірі 106 554,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Типовим договором № 460456 з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії від 18.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати наданих у період з січня по березень 2022 року послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

01.09.2022 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 відкрито провадження у справі №910/6833/22, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.10.2022.

Розпорядженням Господарського суду міста Києва №16 від 11.10.2022 рекомендовано суддям тимчасово утриматися від розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процессу.

З огляду на зазначене розгляд справи №910/6833/22, призначеної на 12.10.2022, суддею Літвіновою М.Є. не відбувся у зв`язку із загрозою ракетних ударів по місту та неможливістю забезпечити безпеку життя та здоров`я відвідувачів і працівників суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 підготовче засідання у справі №910/6833/22 призначено на 31.10.2022.

12.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли відзив та клопотання про зменшення штрафних санкцій.

25.10.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 31.10.2022 представник позивача не з`явився, утім 25.10.2022 через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у підготовче засідання 31.10.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 31.10.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 закрито підготовче провадження, справу №910/6833/22 призначено до судового розгляду по суті на 05.12.2022.

05.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.12.2022 оголошено перерву до 19.12.2022.

У судове засідання 19.12.2022 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 19.12.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖК СЕРВІС ГРУП" (колективний споживач) було укладено Типовий договір №460456 з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії з протоколом розбіжностей, відповідно до п.1 якого виконавець зобов`язується надавати колективному споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а колективний споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється до будинку № 62-А по вул. Каховській у м. Києві, опалювальна площа будинку - 70024,60 кв.м. (п. 3 договору).

Відповідно до п. 4 договору послуга надається за допомогою систем індивідуального теплового пункту багатоквартирного будинку.

У п. 5 договору вказано, що будинок обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії СВТУ-11Т, заводський номер 5928.

Відповідно до п.10 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку.

Згідно з п. 15 договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії щомісяця 25 - 30 числа з 10 по 16 год здійснюється виконавцем у присутності колективного споживача або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань або звіт про обсяги спожитої теплової енергії, знятий із первинної бази даних засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії надається виконавцю уповноваженим представником колективного споживача.

У п. 17 договору сторони досягли згоди, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору тариф на теплову енергію становить 1 408,27 гривень за 1 Гкал. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 19 договору).

Відповідно до п. 20 договору виконавець формує та надає колективному споживачу рахунок на оплату спожитої послуги не пізніше, ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою колективного споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживача.

Згідно п. 21 договору колективний споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 39 договору визначено, що останній набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Сторони домовились, що згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 13 листопада 2021.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.10.2021 будинок № 62-А по вул. Каховській у м. Києві був підключений до теплопостачання, а 28.03.2022 вказаний будинок було відключено від теплопостачання у зв`язку з закінченням опалювального сезону.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом, ТОВ "Євро-Реконструкція" зазначило, що у порушення умов договору спожита теплова енергія за період з січня по березень 2022 року (включно) відповідачем оплачена не була, у зв`язку з чим у нього утворився основний борг у сумі 1 313 633,26 грн, за прострочення якого позивачем також заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 74 264,07 грн, 3% річних у розмірі 10 152,75 грн та пеня у розмірі 106 554,16 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач стверджує, що заявлена до стягнення сума основного боргу була повністю сплачена ним протягом липня - вересня 2022 року, на підтвердження чого додає до відзиву копії платіжних доручень. При цьому відповідач зауважує, що він фактично був позбавлений можливості своєчасно оплатити спірні послуги з огляду на ненадання позивачем рахунків на оплату спожитої теплової енергії, як те передбачено у п. 20 договору, у зв`язку з чим у кінці квітня 2022 року був вимушений самостійно відвідати офіс позивача аби отримати останні нарочно. Крім цього, відповідач звертає увагу суду на Розділ ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 № 530-ІХ, відповідно до якого на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. А також на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Водночас відповідачем було подано клопотання про зменшення штрафних санкцій на 80%, обґрунтоване тим, що кінцевими споживачами послуг є фізичні особи - мешканці багатоквартирного будинку, які несвоєчасно здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, у тому числі через збройну агресію РФ проти України. З огляду на приписи Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" щодо таких споживачів-боржників у відповідача відсутня можливість реалізувати права кредитора. Враховуючи викладене, стягнення з відповідача штрафних санкцій у заявленому розмірі спричинить збільшення заборгованості по заробітній платі працівникам товариства, невчасну сплату податків та зборів, негативно вплине на можливість безперебійного надання послуг населенню.

У відповіді на відзив позивач підтвердив, що заборгованість у розмірі 1 313 633,26 грн дійсно була погашена відповідачем у період з 13.07.2022 по 28.09.2022. Водночас позивач зауважив про безпідставність посилання відповідача на приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" стосовно заборони нарахування і стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у разі несвоєчасної чи неповної оплати наданих житлово-комунальних послуг, оскільки дія останньої розповсюджується лише на категорію - населення, утім не стосується неналежного виконання взятих на себе зобов`язань юридичними особами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів (частина 2 наведеної норми).

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 ГК України).

Водночас правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Натомість, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 названого Закону).

У силу ст. 9 названого Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 названого Закону).

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується факт споживання ним комунальної послуги протягом спірного періоду, у силу чого у останнього виник обов`язок з її оплати у повному обсязі та у встановлений строк.

Однак, доказів виконання відповідачем вказаного грошового зобов`язання у строк, визначений п. 21 договору, матеріали справи не містять.

Разом з тим, наданими відповідачем платіжними дорученнями № 643 від 13.07.2022 на суму 100 000,00 грн, № 678 від 25.07.2022 на суму 150 000,00 грн, № 543 від 02.08.2022 на суму 14 274,68 грн, № 548 від 03.08.2022 на суму 7 083,48 грн, № 551 від 04.08.2022 на суму 75 000,00 грн, № 693 від 09.08.2022 на суму 150 000,00 грн, № 200 від 11.08.2022 на суму 250 000,00 грн, № 39 від 15.08.2022 на суму 22000,00 грн, № 208 від 15.08.2022 на суму 73 299,27 грн, № 218 від 15.08.2022 на суму 54 700,73 грн, № 239 від 17.08.2022 на суму 150 000,00 грн, № 745 від 05.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 748 від 06.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 758 від 07.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 781 від 15.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 784 від 16.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 791 від 21.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 795 від 23.09.2022 на суму 25 000,00 грн, 796 від 26.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 802 від 29.09.2022 на суму 17 275,10 грн, № 387 від 27.09.2022 на суму 25 000,00 грн, № 800 від 28.09.2022 на суму 25 000,00 грн підтверджується сплата позивачу спірної суми заборгованості у розмірі 1 313 633,26 грн протягом липня - вересня 2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу, тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 1 149 358,58 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Стосовно стягнення спірної суми заборгованості у розмірі 164 274,68 грн, то в цій частині у позові слід відмовити, з огляду на те, що предмет спору припинив своє існування ще до моменту звернення ТОВ "Євро-Реконструкція" з даним позовом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, адже не виконав його у строк, погоджений умовами договору, суд вважає, що вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум за відповідні періоди є правомірною.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3% річних за заявлений ним загальний період, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 10 152,75 грн.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок інфляційних втрат за заявлений ним загальний період, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 74 264,07 грн.

Стосовно доводів відповідача про те, що він фактично був позбавлений можливості оплатити спірну послугу допоки позивачем не були надані рахунки на оплату, суд зазначає, що у розумінні положень укладеного договору, як і норм законодавства виникнення обов`язку з оплати комунальної послуги за відповідний період обумовлюється самим лише фактом її споживання протягом цього періоду, проте не ставиться в залежність від виставлення відповідного рахунку на оплату виконавцем послуги.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" судом відхиляється, зважаючи на таке.

Вказаною постановою визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Тобто названа Постанова дійсно передбачає заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, проте саме з населення, тоді як відповідач є самостійною юридичною особою - колективним споживачем за договором, а відтак у суду відсутні правові підстави для застосування заборон, встановлених названою Постановою.

Крім цього, позивачем була заявлена вимога про стягнення 106 554,16 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 наведеної норми).

Пунктом 30 договору №460456 від 18.02.2022 (в редакції протоколу розбіжностей) передбачено, що у разі невиконання своїх грошових зобов`язань відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Як уже зазначалося, заперечуючи проти стягнення пені, відповідач, серед іншого, послався на Розділ ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) " від 17.03.2020 № 530-ІХ.

Так, відповідно до пп. 4 п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень названого Закону на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Виходячи з наведеного, а також беручи до уваги, що відповідач є колективним споживачем комунальної послуги з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем пені за несвоєчасне здійснення відповідачем оплати останньої суперечить приписам Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", а відтак у позові в частині стягнення з ТОВ "ЖК Сервіс Груп" 106 554,16 грн пені слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що сплата 3% від простроченої суми, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Так само й інфляційні нарахування на суму боргу, передбачені вищеназваною нормою, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Виходячи з наведеного, приписи Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" на вказані нарахування свою заборону не розповсюджують.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення з відповідача пені, то заявлене останнім клопотання про зменшення розміру штафних санкцій на 80% у порядку ст. 233 ГК України судом не розглядається.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з відповідача на користь позивача 74 264,07 грн інфляційних втрат та 10 152,75 грн 3% річних. У частині стягнення 164 274,68 грн заборгованості та 106 554,16 грн пені у позові слід відмовити. У частині стягнення 1 149 358,58 грн заборгованості провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 231, 236 - 238, 240 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 149 358(один мільйон сто сорок дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. 58 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖК Сервіс Груп"(04074, м. Київ, вул.Автозаводська, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, будинок 20, ) інфляційні втрати в сумі 74 264 (сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 07 коп., 3% річних в сумі 10 152 грн (десять тисяч сто п`ятдесят дві) 75 коп. та судовий збір в розмірі 18 506 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шість) грн. 63 коп.

4. В задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 164 274 (сто шістдесят чотири тисячі двісті сімдесят чотири) грн 68 коп. та пені в сумі 106 554 (сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 16 коп відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 13.02.2023.

СуддяМ.Є. Літвінова