ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 Справа № 917/1173/22

За позовною заявою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Міністерства освіти і науки України, пр. Перемоги, 10, м. Київ, 01135

2. Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавська обласна військова адміністрація), вул. Соборності, 45, м. Полтава, 36014

до 1. Фізичної особи-підприємця Косика Олександра Олександровича, АДРЕСА_1

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, 36014

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Професійно-технічне училище № 31 м. Полтава, вул. Степового Фронту, 46, м. Полтава, 36021

про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії

Суддя Ціленко В. А.

Секретар судового засідання Білоус О.В.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, без виклику сторін, відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи: Розглядається позовна заява Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах Міністерства освіти і науки України, м. Київ, Полтавської обласної державної адміністрації, м. Полтава до Фізичної особи-підприємця Косика Олександра Олександровича, м. Полтава, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава про визнання недійсним Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2/14-Н від 08.01.2014 року та повернення майна в оперативне управління позивачам, в інтересах яких заявлений позов.

Відповідачі позов заперечують, посилаючись на наступне:

- Фізична особа-підприємець Косик Олександр Олександрович проводить виробничу практику для студентів-інтернів Полтавського державного медичного університету, використовуючи матеріально-технічну базу кабінету;

- Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях посилається на те, що при укладенні Договору оренди законодавчих обмежень в частині мети використання майна передбачено не було і орендодавцем дотримано всіх вимог чинного законодавства, що діяли на той період.

Обидва відповідачі надали до суду заяви про застосування строку позовної давності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Професійно-технічне училище № 31 заперечення на позов у визначений судом строк, без поважних причин, не надало.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до укладеного Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2/14-Н від 08.01.2014 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, як Орендодавець, передало Фізичній особі-підприємця Косику Олександру Олександровичу в строкове платне користування державне майно - нежитлове приміщення по вул. Калініна, 59, м. Полтава, загальною площею 22,2 м2 , що підтверджується Актом приймання-передачі від 08.01.2014 року. За результатами електронного аукціону строк дії Договору № 2/14-Н від 08.01.2014 продовжено до 08.11.2025 року.

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури просить суд визнати недійсним зазначений вище Договір з посиланням на те, що спірне приміщення передане в оренду для розміщення суб`єкта господарювання, що діє на основі приватної власності і проводить господарську діяльність щодо стоматологічної практики суто в цілях підприємницької діяльності Орендаря, не за призначенням освіти, що є порушенням Закону України "Про освіту".

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до статей 257, 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно Єдиного державного реєстру та п. 7.9. Статуту засновником Професійно-технічного училища № 31 м. Полтава є Міністерство освіти і науки України, а все майно училища перебуває в оперативному управління училища та є державною власністю.

Із наданих сторонами доказів та пояснень Міністерства освіти і науки України листом від 28.10.2013 року погодило укладення Договору оренди між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та Фізичною особою-підприємцем Косиком Олександром Олександровичем за № 2/14-Н від 08.01.2014 року, який оспорюється заступником керівника Полтавської обласної прокуратури.

При тому, що Міністерство освіти і науки України не заперечує у поясненнях того, що об`єкт оренди підлягає використанню за освітнім призначенням або для надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, чи обслуговуванням учасників освітнього процесу, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладом освіти, слід вважати, що Міністерству було відомо про укладення оспорюваного Договору № 2/14-Н від 08.01.2014 року на оренду 22,2 м2 об`єкту державної власності по вул. Калініна, 59 у м. Полтаві, ще в жовтні 2013 року, тому за приписами ст. 253 Цивільного кодексу України початок перебігу строку позовної давності є 29.10.2013 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 року від 25.10.2017 року № 831 "Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки" до завершення процедур передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству державних закладів професійно-технічної освіти обласним державним адміністраціям передано для тимчасового виконання повноваження здійснення матеріально-технічного і фінансового забезпечення закладів освіти, аналізу та контролю за провадженням їх фінансово-господарської діяльності та оперативного управління майном закладів освіти.

Так як предметом оспорюваного Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2/14-Н від 08.01.2014 є державне майно, яке не передане з державної у комунальну власність і відповідно до діючої постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630 головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у сфері здійснення державного нагляду за діяльністю закладів освіти, незалежно від їх підпорядкування і форми власності є Міністерство освіти і науки, обласна державна (військова) адміністрація може виступати на боці Міністерства у якості третьої особи, без предмету спору, а не позивачем, як його визначено заступником Керівника Полтавської обласної прокуратури.

Для визнання недійсним правочину має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності даного правочину але й визначено, чи було порушено цивільне право, за захистом якого позивач звернувся до суду, а саме яке право порушено та в чому полягає його порушення.

Заявлений позов не містить обґрунтування у чому були порушені цивільні права Полтавської обласної військової адміністрації, які саме її права було порушено, що слугувало підставою для захисту у суді і подачі в її інтересах позову.

За змістом ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, тому зміна уповноваженого органу щодо розпорядження спірним майном і здійснення контролю за ним не змінює порядку перебігу строку позовної давності.

Відповідно до статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права. При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушено і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це особою, позивна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурор здійснює представництво органу в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону, а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду. Таке клопотання від Міністерства оборони України, як органу, в інтересах якого заявлено позов до суду не заявлялося.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою N 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Не зважаючи на те, що початок строку позовної давності щодо визнання недійсним Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2/14-Н від 08.01.2014 є 29.10.2013 року, з моменту, коли Міністерство освіти і науки погодило укладення Договору, позов до суду в інтересах Міністерства заявлено Заступником керівника Полтавської обласної прокуратури лише 22.09.2022 року, за збігом строку позовної давності.

За приписами ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам по справі.

Повне рішення складено 27.12.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Ціленко