ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. Cправа № 902/37/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД", 21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, будинок 13, кімната 219, ідентифікаційний код юридичної особи 34455332

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В", 21036, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Писарєва, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575

про стягнення 430 300,00 гривень поворотної фінансової допомоги

за участю представників:

від позивача - адвокат Парпальос В.В., згідно ордеру

від відповідача - адвокат Путілін Є.В., згідно ордеру

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 11.01.2022 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" про стягнення 430300,00 гривень заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договорів надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року та № 15/09 від 15.09.2020 року в частині повернення наданих у тимчасове користування грошових коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 року справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 14.01.2022 суд постановив позовну заяву №б/н від 06.01.2022 року (вх.№38/22 від 11.01.2022) залишити без руху та встановив позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

02.02.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" надійшов лист про усунення недоліків з додатками на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №902/37/22, розгляд справи постановлено здійснити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 03.03.2022.

22.02.2022 до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позову заперечує з підстав зазначених у ньому, просить суд у позові відмовити.

Ухвалою від 03.03.2022 продовжено строк підготовчого провадження по справі №902/37/22 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі № 902/37/22 на 31.03.2022.

16.03.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому позивач проти відзиву заперечує, вважає доводи наведені у відзиві безпідставними та необгрунтованими, додані до відзиву докази недостовірними та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному об`ємі.

Також 16.03.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 31.03.2022 клопотання ТОВ "Мего ЛТД" про витребування доказів та поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволено, відкладено підготовче засідання у справі № 902/37/22 на 14.04.2022.

12.04.2022 до суду від представника відповідача надійшов супровідний лист б/н від 12.04.2022 з додатками на виконання вимог ухвали суду від 31.03.2022.

14.04.2022 представником відповідача подано заяву б/н від 14.04.2022 про витребування доказів.

У судовому засіданні 14.04.2022 представником позивача подано клопотання б/н від 14.04.2022 (вх. № 01-34/2894/22 від 14.04.2022) про проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів у справі №902/37/22.

Представник відповідача повідомив суд про те, що із клопотанням позивача про призначення експертизи не ознайомлений та клопотав про оголошення перерви у судовому засіданні для надання часу на ознайомлення із заявленим клопотанням та підготовки пояснень щодо поданого позивачем клопотання.

Заслухавши представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання, якою задовольнив клопотання представника відповідача про оголошення перерви, оголосив перерву у судовому засіданні на 19.04.2022 о 9:15 год., розгляд клопотання позивача про призначення експертизи та клопотання відповідача про витребування доказів відклав.

15.04.2022 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення б/н від 15.04.2022 (вх. № 01-34/2912/22 від 18.04.2022) на заяву про призначення експертизи.

18.04.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 18.04.2022 (вх. № 01-34/2971/22 від 18.04.2022) про проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів у справі №902/37/22 з додатками.

У судовому засіданні 19.04.2022 суд постановив ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні засіданні до 26.04.2022 о 16:30 год, яку занесено до протоколу судового засідання.

25.04.2022 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву про витребування доказів б/н від 22.04.2022 (вх. № 01-34/3100/22 від 25.04.2022).

25.04.2022 до суду від позивача надійшов супровідний лист б/н від 25.04.2022 (вх.№01-34/3120/22 від 25.04.2022) про подання суду для проведення заявленої у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів оригіналів документів, на яких містяться вільні та умовно-вільні зразки підпису директора ТОВ "Мего ЛТД" Мусієнка С.А.

Ухвалою суду від 26.04.2022 у справі № 902/37/22 призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі № 902/37/22 зупинено на час проведення експертизи до отримання висновку судової експертизи.

Ухвалою від 13.06.2022 судом поновлено провадження у справі № 902/37/22, призначено судове засідання з розгляду клопотання експерта Олександра Довганя б/н від 30.05.2022 про надання матеріалів необхідних для проведення експертизи на 17.06.2022 о 10-00 год, копію клопотання експерта надіслано сторонам, запропоновано позивачу надати витребувані експертом документи, надіслано позивачу для здійснення оплати за проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів рахунок.

16.06.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" надійшов супровідний лист б/н від 16.06.2022 (вх.№ 01-34/4832/22 від 16.06.2022) у додатку до якого додано оригінали документів на виконання вимог суду.

Ухвалою суду від 17.06.2022 клопотання судового експерта задоволено, залучено до матеріалів справи подані ТОВ "Мего ЛТД" оригінали документів, провадження у справі № 902/37/22 зупинено на час проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, призначеної згідно ухвали Господарського суду Вінницької області від 26.04.2022 до отримання висновку судової експертизи.

11.10.2022 до суду від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 1629-1632/22-26 від 06.10.2022 за результатами проведеної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів разом із матеріалами справи № 902/37/22.

Ухвалою від 21.10.2022 провадження у справі № 902/37/22 поновлено, призначено підготовче засідання у справі № 902/37/22 на 03.11.2022 о 12:00 год.

03.11.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання № б/н від 03.11.2022 (вх. № 01-34/9340/22 від 03.11.2022) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 03.10.2022 року суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/37/22 до 18.11.2022 року о 10:00, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 18.11.2022 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/37/22, призначено справу № 902/37/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 09.12.2022 о 10:00 год.

06.12.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява про стягнення судових витрат за вхідним номером 01-34/10474/22 з додатками на підтвердження понесених судових витрат.

У судовому засіданні 09.12.2022 суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 20.12.2022 о 16:00 год, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, підтримав заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та просив її задовольнити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 20.12.2022 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГО ЛТД» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» про стягнення 430 300,00 гривень заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року та № 15/09 від 15.09.2020 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.2020 року та 15.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГО ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» були укладені договори надання поворотної фінансової допомоги № 3 та № 15/09.

На виконання умов цих договорів, позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у сумі 466 300,00 грн. та 150 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками.

Відповідно до пункту 2.2 договорів, позичальник зобов`язаний був повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 05.03.2021 року за договором № 3 від 06.03.2020 року та не пізніше 28.02.2021 року за договором № 15/09 від 15.09.2020 року, однак, кошти за договорами про надання поворотної фінансової допомоги відповідачем у повному обсязі повернуті не були.

Заборгованість відповідача за цими договорами складає 430 300,00 гривень, несплата якої стала підставою для звернення з позовом про стягнення коштів у примусовому порядку.

У відзиві на позов відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що заявлений позов є передчасним, оскільки відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року та додаткової угоди № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 строк виконання зобов`язання з повернення коштів встановлено до 31.12.2022 року, отже зобов`язання ТОВ «Глорія-В» має право виконати до 31.12.2022 р.

У відповіді на відзив позивачем повідомлено про те, що додані відповідачем до відзиву додаткова угода № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року та додаткова угода № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 позивачем не укладалися та не підписувалися уповноваженою особою.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

06.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГО ЛТД» (далі - позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» (далі - позичальник, відповідач) укладено договір надання поворотної фінансової допомоги № 3 (далі - договір № 3 від 06.03.2020).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. цього договору позикодавець надає позичальнику в тимчасове користування поворотну фінансову допомогу на суму 500 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути її в повному обсязі в строк, що передбачений пунктом 2.2 даного договору. Даний договір є безоплатним, тобто сплата відсотків або відшкодування інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами позикодавцю не здійснюється.

Згідно пункту 2.1. договору № 3 від 06.03.2020 р. позикодавець зобов`язується передати позичальнику в тимчасове користування кошти в розмірі, який вказаний у пункті 1.1. даного договору. Передача коштів відбувається частинами, згідно заявки позичальника, шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, протягом одного банківського дня, з моменту отримання заявки.

Положеннями пункту 2.2. договору № 3 від 06.03.2020 р. сторони погодили, що позичальник зобов`язується повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 05.03.2021 року. Повернення фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позикодавця.

Згідно пункту 8.1. договору № 3 від 06.03.2020 р. договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року.

Також 15.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГО ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» укладено договір надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 (далі - договір № 15/09 від 15.09.2020).

Згідно пунктів 1.1., 1.2. договору № 15/09 від 15.09.2020 р. сторони погодили, що позикодавець надає позичальнику в тимчасове користування поворотну фінансову допомогу на суму 150 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути її в повному обсязі в строк, що передбачений пунктом 2.2. даного договору. Даний договір є безоплатним, тобто сплата відсотків або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами позикодавцю, не здійснюється.

Згідно пункту 2.1. договору № 15/09 від 15.09.2020 р. позикодавець зобов`язується передати позичальнику в тимчасове користування кошти в розмірі, який вказаний у пункті 1.1. даного договору. Передача коштів відбувається частинами, згідно заявки позичальника, шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, протягом одного банківського дня, з моменту отримання заявки.

Положеннями пункту 2.2. договору № 15/09 від 15.09.2020 р. сторони погодили, що позичальник зобов`язується повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 28.02.2021 р. Повернення фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позикодавця.

Згідно пункту 8.1. договору № 15/09 від 15.09.2020 р. договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року.

У розділі 3 договору № 3 від 06.03.2020 р. та договору № 15/09 від 15.09.2020 р. сторони погодили, що позичальник має право погасити отриману поворотну фінансову допомогу достроково у повному обсязі або частинами, а позикодавець має право витребувати надану фінансову допомогу достроково у разі виникнення несприятливих обставин для позикодавця, попередньо повідомивши позичальника письмово не пізніше ніж за 14 календарних днів до моменту дострокового повернення фінансової допомоги.

Судом встановлено, що на виконання умов договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 р. позивач згідно платіжних доручень № 2720 від 06.03.2020 р., № 2742 від 11.03.2020 р., № 2774 від 13.03.2020 р., № 2932 від 24.04.2020 р., № 2949 від 28.04.2020 р., № 2955 від 30.04.2020 р., № 3007 від 18.05.2020 р., № 3040 від 20.05.2020 р., № 3057 від 27.05.2020 р. перерахував відповідачу 466 300,00 гривень.

У свою чергу, на виконання умов договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 р. позивач згідно платіжного доручення № 3686 від 16.09.2020 р. перерахував відповідачу 150 000,00 гривень.

Здійснені на користь відповідача перекази коштів підтверджуються виписками з банківського рахунку позивача, що містяться у матеріалах справи.

Із банківських виписок, що містяться у матеріалах справи також вбачається, що відповідач здійснив часткове повернення поворотної фінансової допомоги за договором № 3 від 06.03.2020 року у розмірі 186 000, 00 гривень.

З урахуванням часткового погашення, сума неповернутої поворотної фінансової допомоги за договором № 3 від 06.03.2020 року склала 280 300, 00 гривень, за договором № 15/09 від 15.09.2020 р. - 150 000,00 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.01.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020, якою пункт 2.2. договору викладено у редакції, згідно якої строк повернення поворотної фінансової допомоги встановлено до 31.12.2021 року.

Також 11.01.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року, якою пункт 2.2. договору викладено у редакції, згідно якої строк повернення поворотної фінансової допомоги встановлено до 31.12.2021 року.

Судом встановлено, що на розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/398/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія В" про стягнення 443 996,09 гривень за невиконання умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги, пені в розмірі 6 380,99, інфляційного збільшення в розмірі 7 315,10 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.11.2021 року у справі № 902/398/21 у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог став висновок суду, що строк виконання зобов`язань за договором № 3 від 06.03.2020 р. та № 15/09 від 15.09.2021 р. є таким, що не настав.

На спростування позовних вимог у цій справі відповідачем подано суду додаткову угоду № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 та додаткову угоду № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 сторони вирішили змінити цифри в п.п. 2.2. та п. 8.1 договору №3 від 06.03.2020р. з цифр « 31.12.2021р». на цифри « 31.12.2022р». Інші умови договору залишаються незмінними.

У свою чергу згідно додаткової угоди № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року сторони вирішили змінити цифри в п.п. 2.2. та п. 8.1. договору № 15/09 від 15.09.2020р. з цифр « 31.12.2021р». на цифри « 31.12.2022р». Інші умови договору залишаються незмінними.

Із змісту цих додаткових угод слідує, що до пункту 2.2. спірних договорів внесено зміни, якими передбачено повернення наданої поворотної фінансової допомоги не пізніше 31.12.2022 року та відповідно продовжено строк дії договорів до 31.12.2022 року.

Позивач, заперечив укладення та підписання директором ТОВ "Мего ЛТД" Мусієнком С.А. додаткової угоди № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року та додаткової угоди № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 та звернувся до суду з клопотанням про проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.04.2022 року у справі №902/37/22 клопотання позивача про призначення судової експертизи задоволено, призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення експертизи доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі № 902/37/22 зупинено на час проведення експертизи до отримання висновку судової експертизи.

На розгляд експертизи судом були поставлені наступні питання:

- чи виконаний підпис у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнком Сергієм Анатолійовичем чи іншою особою?

- чи нанесено текст у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року на документ, в якому вже містився відтиск печатки ТОВ "МЕГО ЛТД" та підпис від імені директора ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнка С.А.?

- чи виконаний підпис у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової №3 від 06.03.2020 року в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнком Сергієм Анатолійовичем чи іншою особою?

- чи нанесено текст у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової №3 від 06.03.2020 року на документ, в якому вже містився відтиск печатки ТОВ "МЕГО ЛТД" та підпис від імені директора ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнка С.А.?

11.10.2022 до суду від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 1629-1632/22-26 від 06.10.2022 за результатами проведеної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів.

За першим питанням призначеної експертизи експертом надано відповідь, що підпис від імені Мусієнко С.А. в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені Мусієнко С.А. в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року виконано самим Мусієнко Сергієм Анатолійовичем.

За другим питанням призначеної експертизи експертом надано відповідь, що у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року спочатку було нанесено відтиск печатки ТОВ "МЕГО ЛТД", потім надруковано текст документу і після чого виконано підпис від імені Мусієнка С.А .

З третього питання призначеної експертизи експертом надано відповідь, що підпис від імені Мусієнко С.А. в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені Мусієнко С.А. в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року виконано самим Мусієнко Сергієм Анатолійовичем .

З четвертого питання призначеної експертизи експертом надано відповідь, що у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року спочатку було нанесено відтиск печатки ТОВ "МЕГО ЛТД", потім надруковано текст документу і після чого виконано підпис від імені Мусієнка С.А .

Судом встановлено, що письмових пояснень та/або заперечень щодо змісту висновку експерта від учасників справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договорами надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року та №15/09 від 15.09.2020 року у загальному розмірі 430 300 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю правовою природою укладені між позивачем та відповідачем договори надання поворотної фінансової допомоги є договорами позики, що підпадають під правове регулювання глави 71 ЦК України (Позика. Кредит. Банківський вклад).

Згідно приписів статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що за договорами надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року та №15/09 від 15.09.2020 року позивачем на користь відповідача перераховано 616 300 гривень.

Відповідач скористався своїм правом на дострокове повернення коштів за договором про надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року в сумі 186 000, 00 гривень.

Щодо решти поворотної фінансової допомоги в сумі 430 300 гривень позивач звернувся до суду з вимогою про її стягнення, посилаючись на неповернення відповідачем отриманих коштів у визначений договором строк.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 01.01.2021 року було укладено додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020, якою пункт 2.2. договору викладено у редакції, згідно якої строк повернення поворотної фінансової допомоги встановлено до 31.12.2021 року.

11.01.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року, якою пункт 2.2. договору викладено у редакції, згідно якої строк повернення поворотної фінансової допомоги встановлено до 31.12.2021 року.

Обставини укладення вказаних додаткових угод встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.11.2021 року у справі № 902/398/21.

Відповідно до вимог частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пізніше між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 та додаткову угоду № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року, якими строк повернення позичальником коштів та строк дії кожного із договорів встановлено до 31.12.2022 року.

Предметом спору є вимога про стягнення з відповідача 430 300,00 гривень заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року та № 15/09 від 15.09.2020 року щодо своєчасного повернення наданих у тимчасове користування грошових коштів.

Таким чином, до предмета доказування у цій справі входять обставини належного виконання відповідачем зобов`язань за укладеними договорами надання поворотної фінансової допомоги у строки, визначені договорами, з урахуванням додаткових угод № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 та додаткової угоди № 2 від 29.01.2021 року до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020, якими строк повернення коштів встановлено до 31.12.2022 року.

Як уже було зазначено, додаткова угода № 2 від 27.01.2021 року до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 та додаткова угода № 2 від 29.01.2021 року до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 були предметом дослідження судової експертизи, оскільки представник позивача стверджував, що надані до суду відповідачем копії вказаних додаткових угод позивачем не укладались та не підписувались уповноваженою особою позивача.

Надаючи оцінку наведеним доводам позивача, судом враховано таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема на підставі письмових доказів, висновків експертів.

Положеннями частини 2 статті 76 ГПК України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно частин 1, 4 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди № 2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 15/09 від 15.09.2020 року та додаткової угоди № 2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 строк виконання зобов`язання з повернення коштів встановлено до 31.12.2022 року.

Суд звертає увагу, що з огляду на твердження позивача про не підписання спірних додаткових угод, обставина належності підпису директора ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнко Сергія Анатолійовича на цих додаткових угодах потребувала спеціальних знань судового експерта та не могла бути доведена іншими засобами доказування.

Із висновку судового експерта за результатами проведення комплексної судової-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів, проведеної у цій справі слідує, що підпис від імені Мусієнко С.А. в графі "Позичкодавець" директором ТОВ "МЕГО ЛТД" у додатковій угоді №2 від 29.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року та у додатковій угоді №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року виконано самим Мусієнко Сергієм Анатолійовичем.

Враховуючи висновок судового експерта про підписання особисто директором ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнко Сергієм Анатолійовичем спірних додаткових угод, твердження позивача про неукладення та не підписання директором вказаних додаткових угод є безпідставними та такими, що спростовуються належними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Згідно вимог статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Згідно вимог статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги висновок судового експерта щодо обставин підписання з боку позивача додаткової угоди №2 від 29.01.2021 року до договору про надання поворотної фінансової допомоги №3 від 06.03.2020 року та додаткової угоди №2 від 27.01.2021 року до договору надання поворотної фінансової допомоги №15/09 від 15.09.2020 року особисто директором ТОВ "МЕГО ЛТД" Мусієнко Сергієм Анатолійовичем рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, суд вважає доведеною обставину підписання з боку позивача та відповідно укладення сторонами вказаних додаткових угод, якими строк повернення поворотної фінансової допомоги та строк дії договорів встановлено до 31.12.2022 року.

Висновок судового експерта, що спочатку було нанесено відтиск печатки ТОВ "МЕГО ЛТД", потім надруковано текст документу і після чого виконано підпис від імені Мусієнка С.А. на додаткових угодах не спростовує обставини підписання цих додаткових угод позивачем у справі.

Судом також враховано, що позивачем не надано суду доказів, що печатка підприємства була втрачена чи вибувала із володіння позивача у інший спосіб та, що зміна порядку нанесення її відтиску на спірні додаткові угоди нівелює зміст підписаних додаткових угод.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи позивача про неукладенність спірних додаткових угод та вважає обгрунтованими доводи відповідача про передчасність поданого позову, оскільки строк виконання зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги станом на дату звернення з позовом не наступив.

Під час розгляду справи по суті представником позивача також було зазначено, що спірні додаткові угоди є недійсними, оскільки директор товариства не мав повноважень на їх підписання.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Суд звертає увагу, що до предмета доказування у цій справі питання дійсності спірних додаткових угод та/або застосування наслідків недійсного /нікчемного правочину не входять.

Станом на день вирішення спору відсутнє судове рішення, якими визнано недійсними спірні додаткові угоди, отже зазначені правочини є чинними та регулюють спірні правовідносини в частині внесених до договорів змін щодо строку повернення поворотної фінансової допомоги.

Під час розгляду справи по суті, позивач на обгрунтування своїх вимог також вказував, що спірні додаткові угоди є нікчемними на підставі статті 228 ЦК України, як такі, що порушують публічний порядок, оскільки строк повернення фінансової допомоги перевищує 1 рік.

Суд вважає наведені доводи безпідставними з огляду на таке.

Положеннями частини 1, 2 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Посилаючись на нікчемність укладених додаткових угод позивачем не обгрунтовано, якими саме імперативними нормами чинного законодавства заборонено укладення договорів про надання поворотної фінансової допомоги на строк більше 1-го року.

Разом з тим, чинне законодавство не передбачає будь-яких обмежень щодо строку, на який можливо укласти договір про надання поворотної фінансової допомоги, як власне і договір позики.

Приписами пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000 визначено, що

поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу;

довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями.

Тобто, зобов`язання строк виконання яких настає протягом 12 календарних місяців, є короткостроковими, а всі решта зобов`язань, які не є поточними, є довгостроковими зобов`язаннями.

Отже, строк надання поворотної фінансової допомоги (позики) впливає лише на наслідки відображення у бухгалтерському та податковому обліку позикодавця суми заборгованості позичальника у складі поточної дебіторської заборгованості або у складі довгострокової дебіторської заборгованості, тому умова договору, яка передбачає строк повернення поворотної фінансової допомоги більше одного року не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Під час розгляду справи по суті представник позивача на обгрунтування своїх вимог послався також на те, що договорами надання поворотної фінансової допомоги передбачено право дострокового повернення наданих коштів.

Суд відхиляє вказані доводи з огляду на таке.

У розділі 3 договору № 3 від 06.03.2020 р. та договору № 15/09 від 15.09.2020 р. сторони погодили, що позичальник має право погасити отриману поворотну фінансову допомогу достроково у повному обсязі або частинами, а позикодавець має право витребувати надану фінансову допомогу достроково у разі виникнення несприятливих обставин для позикодавця, попередньо повідомивши позичальника письмово не пізніше ніж за 14 календарних днів до моменту дострокового повернення фінансової допомоги.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача про дострокове витребування наданої фінансової допомоги у спосіб, визначений договором.

Окрім того, позивач звернувся до суду з позовом з підстав порушення відповідачем строку повернення фінансової допомоги, визначеного договором, а не з підстави дострокового стягнення наданих коштів.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договорами надання поворотної фінансової допомоги, строк виконання зобов`язання відповідача щодо повернення отриманих коштів не наступив, а тому твердження позивача про наявність підстав для стягнення цих коштів у примусовому порядку є необгрунтованими.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

З огляду на викладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством або договором, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГО ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» про стягнення 430 300,00 гривень заборгованості за договорами надання поворотної фінансової допомоги № 3 від 06.03.2020 року та № 15/09 від 15.09.2020 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обгрунтованість позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 7079 від 05.01.2022 року сплачено судовий збір у розмірі 6 454,50 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 6 454,50 гривень покладаються на позивача.

До винесення рішення у справі, 06 грудня 2022 року представником відповідача подано заяву про стягнення судових витрат (вх. № 01-34/10474/22 від 06.12.2022) із доказами понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7700,00 гривень, у якій останній просить врахувати понесені судові витрати при прийнятті рішення по справі.

Розглянувши заяву про стягнення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, судом враховане таке.

Частиною 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що орієнтовна сума понесених витрат на надання правничої допомоги становить 10 000 гривень.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.

Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ордеру серії АВ № 1032267 від 28.03.2022 року представництво інтересів відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" у справі № 902/37/22 здійснював адвокат Путілін Євген Вікторович.

06.12.2022 року представником відповідача подано заяву про стягнення судових витрат та докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 700,00 гривень, зокрема, копію договору про надання правничої допомоги № 88 від 08.05.2020 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (замовник) та адвокатом Пітіліним Євгенієм Вікторовичем (виконавець) (далі - договір про надання правничої допомоги), детальний опис робіт № ПЄ-00001 від 05.12.2022 акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до цього договору, квитанцію до прибуткового касового ордера № 0512VV від 05.12.2022 згідно якої адвокатом Путіліним Є.В. прийнято від ТОВ "Глорія-В" 7 700,00 гривень на підставі договору № 88 від 08.05.2020 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 договору про надання правничої допомоги виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання наступної правової допомоги замовнику - захисту прав і охоронюваних законом інтересів замовника в органах державної виконавчої влади, місцевого самоврядування на підприємствах, установах організаціях, незалежно від форм власності та в судах усіх рівнів стороною в яких являються "замовник", по справі що включає в себе: а) складання та подання процесуальних документів; б) надання запитів для одержання інформації; в) представництво і захист інтересів замовника з правами сторони та повноваженнями передбаченими ГПК України. без обмежень. Замовник забезпечує виконавця необхідними для виконання документами та матеріалами.

Згідно пункту 3 договору про надання правничої допомоги розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на час складання акту.

Даний договір укладено на невизначений строк дії. Кожна із сторін має право припинити його дію попередивши про це другу сторону за один місяць (п. 4 договору про надання правничої допомоги).

05.12.2022 року між адвокатом Путіліним Євгеном Вікторовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" підписано та затверджено детальний опис робіт № ПЄ-00001 від 05.12.2022 акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги № 88 від 08.05.2020 року.

Як вбачається із цього опису, сторони засвідчили, що адвокатом Путіліним Є.В. виконано наступний обсяг робіт:

- підготовка відзиву на позовну заяву, копіювання додатків, направлення їх позивачу та подання до суду - 2 години 30 хвилин;

- підготовка заяви про витребування доказів, направлення стороні та подача до суду - 1 година 20 хвилин;

- підготовка заперечень на заяву про призначення експертизи, направлення стороні та подача до суду - 1 година 20 хвилин;

- підготовка заяви та ознайомлення з матеріалами справи - 30 хвилин роботи;

- підготовка супровідного листа про стягнення витрат з доказами направлення його стороні та подання до суду 25 хвилин роботи;

- участь у судових засіданнях - 2 години роботи;

- замовлення та отримання копії рішення - 15 хвилин роботи.

Згідно вказаного у описі розрахунку прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на день складання акту складає для працездатних осіб 2270 грн. 40% прожиткового мінімуму за 1 годину роботи складає 908 грн. Разом 8 години 30 хвилин роботи = 7700 грн. Загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ 7700 грн. (сім тисяч сімсот гривень). Загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 7700 грн. (сім тисяч сімсот гривень).

Детальний опис робіт № ПЄ-00001 від 05.12.2022 акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги № 88 від 08.05.2020 року підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що обставина надання адвокатом правничої допомоги на суму 7 700,00 гривень та отримання цієї допомоги відповідачем у справі доведена належними та допустимими доказами.

Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19, від 22.11.2019 у справі N 902/347/18 та від 06.12.2019 у справі N 910/353/19.

У разі недотримання заявником вимог щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, лише за клопотанням сторони.

Наразі, клопотання щодо зменшення судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу від позивача до суду не надходило та не спростовано обгрунтованості та співмірності понесених відповідачем витрат в цій частині.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено, документально обґрунтовано, що витрати на правничу допомогу у сумі 7 700,00 гривень пов`язані з розглядом справи № 902/37/22. Обсяг наданих послуг і виконаних робіт під час розгляду цього спору підтверджується матеріалами справи.

Розмір таких витрат співмірний зі складністю справи та відповідає критерію реальності та розумної необхідності таких витрат.

Згідно приписів пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України, у разі відмови в позові, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Приймаючи до уваги, що у задоволенні позовних вимог у цій справі відмовлено, суд дійшов висновку, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 700,00 гривень покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, будинок 13, кімната 219, ідентифікаційний код юридичної особи 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В", 21036, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Писарєва, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575) 7 700,00 гривень (сім тисяч сімсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - , представника позивача - , представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Повний текст рішення складено та підписано 28 грудня 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу, 21036, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 13, к. 214; , ;

3 - відповідачу, 21036, м. Вінниця, вул. Писарєва, 3, кв. 83; ІНФОРМАЦІЯ_1