ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2353/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

представники сторін в судове засідання не з`явились про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021р., ухвалене суддею Дроздовою С.С., повний текст якого складений 09.12.2021 у справі №908/2353/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (73026 Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 57, прим. 78, ідентифікаційний код юридичної особи 39115503)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964)

про стягнення 2 843 077 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

16.08.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 2 839 576 грн. 92 коп. основного боргу, 3 500 грн. 85 коп. 3 % річних.

04.10.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідча заборгованість станом на 27.09.2021 в сумі 2 854 513,87 грн., з яких 2 839 576,92 грн. - основний борг; 14 936,95 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості; судовий збір у розмірі 42 8178,71 грн.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати товару на суму 2 854 513,87 грн стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ, м. Херсон до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Енергодар задоволено. Стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ 2 839 576 грн. 92 коп. основного боргу, 14 936 грн. 95 коп. 3 % річних, 42 817 грн. 71 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було неналежно виконано зобов`язання за договором в частині оплати поставленого товару, а тому сума основного боргу підлягає стягненню у повному обсязі разом з нарахованими на цю суму відсотками річних, інфляційними за порушення виконання грошового зобов`язання.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 489, 49 грн. та судового збору у розмірі 37,33 грн. Також просить стягнути суму сплачено судовго збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційа скарга мотивована тим, внаслідок незастосування приписів частини другої статті 530 ЦК України, Господарський суд дійшов хибного висновку про прострочення Відповідачем строку оплати частини вартості товару у розмірі ПДВ за Договором в сумі 473 262,82 грн.

Вказані помилкові висновки Господарського суду призвели до безпідставного стягнення за Рішенням з Відповідача сум 3% річних у розмірі 2 489,49 грн, нарахованих на частину вартості товару у розмірі суми ПДВ за Договором.

Внаслідок неправильного тлумачення норми статті 625 ЦК України Господарським судом безпідставно стягнуто з Відповідача за Рішенням 3% з чних у розмірі 2 489,49 грн, нарахованих на суму податку на додану вартість по товару у рамках Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 у справі № 908/2353/21 визначено колегію суддів: головуючий суддя Чус О.В. судді Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

26.01.2022 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2353/21 між суддями, відповідно до якого визначено колегію суддів: головуючий суддя Антонік С.Г. судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021р. у справі № 908/2353/21 залишено без руху.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.02.2022 у справі № 908/2353/21 визначено колегію суддів: головуючий суддя Чус О.В. судді Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі № 908/2353/21. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі № 908/2353/21 призначено в судове засідання на 09.06.2022 о 10:00 год.

25.05.2022 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі №908/2353/21 відкладено на 18.08.2022 року об 11:00 годину.

08.08.2022 від відповідача/скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку розгляду апеляційної скарги, яким просить визнати поважними причини неявки відповідача в судове засідання у даній справі, призначене на 18.08.2022; відкласти розгляд апеляційної скарги до остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні; продовжити процесуальний строк розгляду апеляційної скарги до остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні; призначити розгляд апеляційної скарги після остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

18.08.2022 судове засідання не відбулось через перебування у відпустці судді-доповідача Чус О.В. та судді-члена колегії Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 розгляд апеляціної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі №908/2353/21 призначено у судовому засіданні на 03.11.2022 о 11:00 год.

01.11.2022 позивач заперечив проти задоволення зазначено клопотання, оскільки в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим (ст 55 Конституції України). Просить відмовити відповідачу в задоволенні цього клопотанняя; розглядати справу у строки, визначені чинним законодавством України; розглянути справу без участі представника позивача.

03.11.2022 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності учасника справи та про продовження процесуального строку розгляду апеляційної скарги до остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

03.11.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з відпусткою головуючого судді Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2022 розгляд справи № 908/2353/21 призначено у судовому засіданні на 15.12.2022 о 10:40 годин.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання відповідача про продовження процесуального строку розгляду апеляційної скарги до остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів.

Колегія суддів зауважує, оскільки суд здійснює свої повноваження, не припинив роботу - сторони мають право взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, або подати заяву про розгляд справи без участі сторони.

Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про продовження процесуального строку розгляду апеляційної скарги до остаточного закінчення або скасування воєнного стану в Україні та вважає за можливе здійснити розгляд скарги у даному судовому засіданні.

15.12.2022 учасники справи наданим процесуальним правом не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 15.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юг Свет» (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (Покупець) укладено Договір поставки продукції № 53-121-01-21-10108 від 03.03.2021 (24(1)21УК) від 18.02.2021.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар ДК 021:2015-31520000-7 «Світильники та освітлювальна арматура» (Світильники) вказані в п. 1.1 Договору. Загальна вартість погодженого до поставки товару склала 2 839 576 грн. 92 коп. з ПДВ.

Згідно п. 1.2 Договору строк поставки продукції березень 2021.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу продукції, визначеної в п. 1.1 даного Договору.

Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка продукції відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010, на умовах DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом» склад № 4, вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізької області.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за Договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства.

На виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.;

- № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.;

- № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп.;

Податкова накладна на суму 52 332 грн. 72 коп. (ПН 352 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 2 781 054 грн. 12 коп. (ПН 351 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 6 190 грн. 08 коп. (ПН 151 від 24.05.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Позивач посилався на те, що відповідно до умов Договору кінцевий строк сплати за поставлену продукцію, відповідно до п. 3.2 Договору настав 24.07.2021.

Матеріали справи містять претензію вих. № 121 від 26.07.2021 що надіслана відповідачу з вимогою перерахувати за користь позивача суму заборгованості за Договором. Відповідь на вказану вище претензію матеріали справи не містять.

Позивач вказав на те, що сума несплаченої заборгованості відповідача за поставлену продукцію складає 2 839 576 грн. 92 коп., натомість відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань з оплати продукції, в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладання договору поставки, строки оплати вартості поставленого товару, виникнення прострочки виконання зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав своє зобов`язання, а саме, поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп. з ПДВ, що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.; № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.; № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп. без заперечень та зауважень.

Отже, вказаний товар був прийнятий Відповідачем, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідній накладній, без зауважень та заперечень.

При отриманні товару Відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності.

Факт поставки товару у повному обсязі та належної якості Відповідачем не оскаржується.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, то обов`язку продавця передати у власність товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість отриманого товару.

Зобов`язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.2. договору, розрахунок за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1. договору, на склад покупця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.3 договору обумовлено, що оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється у строки, визначені пунктом 3.2 цього договору, за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових наклад них (ЄРПН).

Відповідно до п. 4.5. договору, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Тобто, оплата товару в розмірі суми ПДВ має здійснена протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару за умови реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Матеріалами справи встановлено Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.;

- № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.;

- № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп.;

Податкова накладна на суму 52 332 грн. 72 коп. (ПН 352 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 2 781 054 грн. 12 коп. (ПН 351 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 6 190 грн. 08 коп. (ПН 151 від 24.05.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про розмежування сторонами в договорі строків оплати переданого товару і оплати ПДВ.

Сума заборгованості і строки її сплати відповідачем не заперечуються, проте Відповідач не погоджується з вимогою про настання строку для сплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено, Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними: - № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.; - № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.; - № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп.

Згідно з абзацом другим п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Матеріалами справи встановлено, що Позивачем складено: податкову накладну на суму 52 332 грн. 72 коп. (ПН 352 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована; податкову накладну на суму 2 781 054 грн. 12 коп. (ПН 351 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована; податкову накладну на суму 6 190 грн. 08 коп. (ПН 151 від 24.05.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Відповідно до абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Таким чином, Позивачем було належним чином складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, що відповідно до договору є підставою для сплати покупцем суми ПДВ, включеної до вартості товару. Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Податок на додану вартість визначено у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України як непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

В п.1.1. договору визначена вартість погодженого до поставки товару - 2839 576 грн. з ПДВ.

Тобто сторони договору погодили, в договорі ціну товару, що поставляється з урахуванням суми ПДВ.

Господарський суд правильно зазначив, що положення договору, які визначають його ціну (вартість товару), що підлягає сплаті покупцем за поставлений товар, не розділяють вартість самого товару та суму ПДВ, що підлягає сплаті. З аналізу положень договору суд дійшов висновку, що сума податку на додану вартість, зазначена у п. 3.3. договору включається у загальну ціну товару, зазначену у п. 1.1. та у п. 3.2. договору, а тому вказана сума підлягає сплаті разом з вартістю поставленого товару.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 60-ти календарних днів з дати поставки товару.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 по справі 925/1332/3( 3-78сг14) дійшов висновку, що зі змісту ст. 692 ЦК України вбачається, що загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм була висловлена у постанові Верховного суду у справі 911/915/15.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що строки оплати частини товару на суму ПДВ не встановлені, колегія суддів визнає необґрунтованими оскільки строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ погоджено сторонами в. 3.3. договору, в якому обумовлено, що оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється у строки, визначені пунктом 3.2. цього договору (протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу товару), що відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, продукцію по Договору не було оплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, в зв`язку з чим відповідачем порушено умови Договору, а сума неоплаченої продукції склала 2 839 576 грн. 92 коп. в тому числі ПДВ.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товару у розмірі 2 839 576 грн. 92 коп. є обгрунтованою.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за період з 26.07.2021 по 27.09.2021 суму 14 936 грн. 95 коп. 3 % річних.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Порядок здійснення оплати за товар сторонами узгоджено в розділі 3 договору, а саме в п. 3.2, яким передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстрочкою - 60-ть календарних днів з дати поставки повного обсягу товару.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, розрахунок 3 % річних виконаний позивачем вірно. В зв`язку з чим, підлягає до стягнення з відповідача за період з 26.07.2021 по 27.09.2021 суму 14 936 грн. 95 коп.

У підсумку колегія суддів зазначає, що Як вже було зазначено раніше відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної (1); дата складання податкової накладної (2); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг (3); податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу) (4); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг (5); опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг (6); ціна постачання без урахування податку (7); ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні (8); загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку (9); код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (10); індивідуальний податковий номер (11).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), у встановлених ПК України випадках та порядку (п.3.3. Договору).

Таким чином відповідач мав здійснити розрахунок за товар протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу продукції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем своєчасно зареєстровані податкові накладні в межах строків передбачених Податковим кодексом України. При цьому податкові накладні були зареєстровані позивачем ще до настання строку оплати товару визначеного в п.3.2 Договору.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В матеріалах справи відсутні звернення до позивача з приводу ненадання будь-яких документів, у тому числі і податкових накладних.

З урахуванням відсутності будь-яких претензій з боку відповідача щодо ненадання йому податкової накладної та наявної можливості у останнього відслідкувати всі зареєстровані на його користь податкові накладні, колегія приходить до висновку про обізнаність покупця щодо вчинення продавцем необхідних дій з реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Отже прийнявши поставлену продукцію у покупця виник обов`язок щодо її оплати.

Апелянтом не спростовано обов`язку оплатити вартість отриманої продукції у повному обсязі та не зазначено підстав для звільнення від такої оплати.

Враховуючи вищевикладене колегія дійшла висновку, що строк оплати товару, у тому числі і в частині вартості товару у розмірі суми ПДВ, є таким що настав, оскільки в матеріалах справи наявні докази своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що нарахування 3% річних проведено необґрунтовано є безпідставними внаслідок помилкового тлумачення Відповідачем умов п. 3.3 договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі №908/2353/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 у справі №908/2353/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро, аварійне/екстрене відключення енергопостачання в м. Дніпро та у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Чус О.В., повний текст постанови складено 10.01.2023.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна