УХВАЛА

26 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 920/926/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (далі - Товариство )

на рішення господарського суду Сумської області від 11.08.2022 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства

про стягнення 3 408 295,45 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство 19.08.2022 (згідно зі штампом Верховного Суду) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду Сумської області від 11.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 зі справи № 920/926/21.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою та третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Зміст касаційної скарги свідчить, що підставою касаційною оскарження судових рішень скаржник зазначає, зокрема, пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 цього Кодексу, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак, касаційна скарга Товариства не містить посилання на конкретні норми права (пункт, частина, стаття) щодо яких, на думку скаржника, висновок Верховного Суду, викладений у постановах, які наведено у касаційній скарзі, не був врахований судами попередніх інстанцій, а тому саме лише посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду без зазначення норми права не можуть формувати чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 287 ГПК України.

Разом з тим зміст касаційної скарги свідчить, що підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник, серед іншого, зазначає пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України з посиланням на необхідність у відступленні від правової позиції Верховного суду, викладеної у постановах від 15.07.2022 у справі № 921/184/21, від 30.08.2022 у справі № 918/772/21 та від 02.08.2022 у справі №922/3303/21, оскільки такі висновки були наведені у справах, які не є подібними до справи, що розглядається, та безпідставно застосовані апеляційним господарським судом при ухваленні оскаржуваної постанови.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак зазначення скаржником цієї підстави касаційного оскарження судових рішень зводиться лише до незгоди із застосуванням апеляційним господарським судом правових висновків, викладених у наведених постановах Верховного Суду, з одночасним зазначенням, що в цій справі мають місце інші обставини, проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування необхідності відступлення саме від наведених висновків Верховного Суду, а також не зазначено змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення, у зв`язку з чим скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Також у касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, відповідно до якого судове рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою та третьою статті 310 ГПК України.

Проте у скарзі скаржником не зазначено, яке саме процесуальне порушення з передбачених відповідними частинами статті 310 цього Кодексу (конкретний пункт/пункти) призвело до прийняття незаконного судового рішення у цій справі.

З огляду на викладене Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого обґрунтування підстав, на яких подається касаційна скарга .

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

уточнити наведену скаржником підставу касаційного оскарження та зазначити норми права (пункт, частина, стаття) стосовно яких, на думку скаржника, висновок Верховного Суду щодо їх застосування не був врахований судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтувати належним чином наведену скаржником підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини другої статті 287 цього Кодексу, щодо необхідності відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у наведених скаржником постановах, зі змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

та уточнити підставу касаційного оскарження з урахуванням частин першої та/або третьої статті 310 ГПК України із зазначенням того, яке саме процесуальне порушення (конкретний пункт), передбачене наведеною нормою, призвело до прийняття незаконного судового рішення у цій справі як на підставу для касаційного оскарження;

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення господарського суду Сумської області від 11.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 зі справи № 920/926/21 залишити без руху.

2. Надати акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" строк для усунення недоліків касаційної скарги, який становить не більше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду І. В. Булгакова