ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2342/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Кнут В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЗОЛ"

до відповідача - Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ" (приватна форма власності)

про стягнення 3230571,57 грн

за участю представників

від позивача не прибув

від відповідача - не прибув

До суду надійшла позовна заява Товариства зобмеженою відповідальністю "МІЗОЛ" до Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ"(приватна форма власності) про стягнення 3230571,57грн, з яких - 2688469,71 грн основного боргу за договором купівлі-продажу від 04.11.2021 № ГТ272-1121, 51927,97 грн 3% річних та 490173,89 грн втрат від інфляції.

Ухвалою від 20.09.2022 відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 26.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.11.2022.

Засідання 23.11.2022 не відбулось через відсутність постачання електроенергії до суду, через що суд призначив судове засідання на 14.12.2022.

В засіданні 14.12.2022 суд оголошував прерву до 13 год. 21.12.2022.

21.12.22 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, яку суд задовольнив та залучив до матеріалів справи.

Відповідач ухвалу суду від 20.09.2022 р. про відкриття провадження у справі отримав 27.09.2022 р. В судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав. Відповідач вважається належним чином повідомленим про час та дату судового засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.37, 38).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами, винесеними по даній справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи викладене, суд констатує, що відповідач був обізнаний про розгляд Господарським судом Одеської області справи №916/2342/22; в судове засідання 21.12.2022р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд

в с т а н о в и в:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЗОЛ» (далі позивач, ТОВ «МІЗОЛ», продавець) і ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЮ ФІРМОЮ «КВАРЦ» приватна форма власності) (далі відповідач, ВКФ «КВАРЦ», покупець) укладено договір купівлі-продажу №ГТ272-1121 від 04.11.2022 р. (далі - Договір).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору, відповідно до Специфікації № 1 від 04.11.2021 р. до Договору та видаткової накладної № 4775177 від 31.12.2021 р. ТОВ «МІЗОЛ» поставлено товар ВКФ «КВАРЦ» на суму 3 688 469 грн. 71 коп. Факт прийняття товару підтверджується довіреністю № 106 від 31.12.2021 року.

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування, кількість, асортимент і ціна товару, який Продавець зобов`язаний передати за цим Договором, а також терміни передання окремих партій товару встановлені у Специфікації, що укладається Сторонами при підписанні цього Договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно із п. 4.1. Договору розрахунки за відвантажений товар здійснюються у національній валюті України - гривні. Покупець здійснює часткову попередню оплату товару шляхом перерахування грошової суми у розмірі 50% вартості партії товару на розрахунковий рахунок Продавця не пізніше 30 календарних днів до настання терміну передання партії товару. Покупець здійснює повну оплату товару шляхом перерахування решти грошової суми у розмірі 50% вартості партії товару на розрахунковий рахунок Продавця протягом 5 календарних днів з моменту готовності товару до відвантаження.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язання по оплаті отриманого товару виконав частково, сплативши 1 000 000,00 грн., що підтверджується даними банківської виписки від 25.11.2021 р. (а.с.11).

Враховуючи викладене, заборгованість відповідача по оплаті отриманого товару складає 2 688 469 грн. 71 коп.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Стаття 625 Цивільного кодексу України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми грошової заборгованості в сумі 51927 грн. 97 коп. та інфляційні втрати в сумі 490 173 грн. 89 коп.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки інфляційних та річних та дійшов висновку, що позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 ГПК України, - суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЇ ФІРМИ «КВАРЦ» (приватна форма власності) (Код , м. Чорноморськ с. Малодолинське Одеської області вул. Паромна 11А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЗОЛ» (Код , м. Київ Кловський узвіз, 13) суму основної грошової заборгованості, що становить 2 688 469 (два мільйони шістсот вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 71 коп., три проценти річних у сумі 51927 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять сім) грн. 97 коп., інфляційні втрати у сумі 490 173 (чотириста дев`яносто тисяч сто сімдесят три) грн. 89 коп., судовий збір у сумі 48 458 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. 57 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2022 р.

Суддя В.В. Литвинова