ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1360/22

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали»

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного виконавця Трофименка М.М.

прo зняття арешту та скасування розшуку

Суддя Кошик А.Ю.

При секретарі судового засіданні Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Монастиренко О.Ю.

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» (надалі відповідач), за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного виконавця Трофименка М.М. (надалі третя особа) прo зняття арешту та скасування розшуку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2022 року відкрито провадження у справі № 911/1360/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.09.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2022 року підготовче засідання відкладено на 25.10.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2022 року підготовче засідання у справі № 911/1360/22 перенесено на 10.11.2022 року.

У підготовчому засіданні 10.11.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи не з`явилися.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 10.11.2022 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 01.12.2022 року.

В судовому засіданні 01.12.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 01.12.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Торгруп» зазначає, що є власником транспортною засобу: автомобілю марки ГАЗ, модель 330232 (загальний вантажний), тип бортовий мало вантажний-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , повна маса 3500, маса без навантаження 2500, об`єм двигуна 2450, колір білий, рік випуску 2007, реєстраційний помер НОМЕР_2 . Документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , дата реєстрації 10.07.2015 року (надалі - автомобіль). Підстава виникнення права власності Договір купівлі-продажу №27 від 16.06.2015 року, акт приймання-передачі транснортного засобу від 01.07.2015 року.

Як зазначає позивач, у грудні 2021 року йому стало відомо, що вищезазначений автомобіль було оголошено у розшук в межах виконавчого провадження №55647779, відкритого Приватним виконавцем Трофименко М.М. (3-ю особою, шо не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача).

Однак, як зазначає позивач, він не є боржником у вищезазначеному виконавчому провадженні, про що свідчить роздруківка з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження, з якого вбачається, що боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» (відповідач).

Беручи до уваги, що позивач не є боржником в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, підтвердження реєстрації транспортного засобу саме за позивачем, на адресу Регіонального сервісного центру МВС у Київській області направлено адвокатський запит.

У відповідь на адвокатським запит Регіональний сервісний центр МВС в Київській області Головного сервісного центру МВС листом від 24.01.2022 року за №31/10-345 повідомив, що автомобіль ГАЗ 330232, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , 10.07.2015 року зареєстровано за ТОВ «Торгруп» (позивач), та на зазначений транспортний засіб (ГАЗ 330232), видано свідоцтво про реєстрацію права власності НОМЕР_3 від 10.07.2015 року.

Окрім того, 30.12.2021 року ТОВ «Торгруп» направлено на адресу Приватного виконавця Трофименко М.М. (третя особа) клопотання з підтверджуючими документами про право власності на автомобіль ГАЗ 33023, 2007 року випуску, про зняття арешту та розшуку з транспортного засобу, що належить позивачу, а саме з ГАЗ 330232, 2007 року випуску, державшій номер (реєстраційний номер) НОМЕР_2 .

У відповідь на клопотання позивача від 30.12.2021 року Приватний виконавець Трофименко М.М. (третя особа), листом №85 від 27.01.2022 року повідомив, що на автомобіль було накладено арешт та оголошено в розшук, і що він позбавлений повноважень за клопотанням особи, яка вважає себе власником майна, на яке в рамках виконавчого провадження було накладено арешт, зняти арешт та скасувати оголошення автомобілів у розшук.

Разом з тим, приватним виконавцем було роз`яснено, що статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок дій особи, яка вважає себе власником майна, на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження, щодо зняття арешту за умови, що така особа не є боржником в рамках виконавчого провадження.

З огляду на відсутність у позивача статусу боржника в рамках виконавчого провадження №55647779, беручи до уваги наявність доказів належності автомобіля позивачу, з метою захисту своїх прав позивач, який вважає, що арешт на його майно було накладено безпідставно, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить відновити становище Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп», яке існувало до порушення, шляхом зняття арешту та скасування розшуку з автомобіля марки ГАЗ модель 330232 типу загальний вантажний бортовий маловантажний-В, об`єм двигуна 2450 куб.см, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 . Документ, що підтверджує право власність на транспортний засіб - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , накладений Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком Михайлом Михайловичем в межах виконавчого провадження №55647779.

Відповідач в ході розгляду спору відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

В ході розгляду справи судом досліджено та встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Названа норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи і у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом, зокрема, про зняття арешту з майна.

Таким чином, особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом, зокрема, про зняття з нього арешту.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховною Суду від 08.06.2021 року у справі № 913/567/19 (913/179/20).

Також, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №554/8004/16-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала певні висновки у спорах, що стосувалися звільнення майна з-під арешту, а саме :

Оскарження дій і рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна, не приведе до належного захисту прав позивача, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

За таких обставин, позивачем обрано ефективний спосіб захисту шляхом звернення до господарського суду із позовом про зняття арешту з майна, яке не належить боржнику, який був накладений в рамках виконавчого провадження №55647779, за яким боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали», у якого позивач придбав автомобіль ще у 2015 році, до відкриття виконавчого провадження, що згідно з роздруківкою з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження відбулось 26.01.2018 року.

Про набуття позивачем у власність автомобіля до відкриття виконавчого провадження також свідчать відомості Регіонального сервісного центру МВС в Київській області Головного сервісного центру МВС (у відповідь на адвокатський запит), що автомобіль ГАЗ 330232, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , 10.07.2015 року зареєстровано за ТОВ «Торгруп» (позивач), та на зазначений транспортний засіб (ГАЗ 330232), видано свідоцтво про реєстрацію права власності СХТ 230050 від 10.07.2015 року.

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції чинній станом на час укладення договорів купівлі-продажу) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Тобто, позивачем було набуто та зареєстровано право власності на автомобіль 10.07.2015 року, задовго до відкриття 26.01.2018 року виконавчого провадження №55647779.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, враховуючи, що судом в ході розгляду спору з`ясовано обставини щодо факту набуття права власності на спірне майно позивачем, існування такого права позивача як на момент накладення арешту та оголошення розшуку у виконавчому провадженні №55647779, так і на момент розгляду спору, з огляду на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі. Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано та не заявлено до відшкодування.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного виконавця Трофименка М.М. прo зняття арешту та скасування розшуку задовольнити у повному обсязі.

2. Зняти арешт та скасувати розшук з автомобіля марки ГАЗ, модель 330232 (загальний вантажний), тип бортовий мало вантажний-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , повна маса 3500, маса без навантаження 2500, об`єм двигуна 2450, колір білий, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , дата реєстрації 10.07.2015 року, накладений Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком Михайлом Михайловичем в межах виконавчого провадження №55647779.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» (08700, Київська обл., Обухівський район, село Таненки(пн), ідентифікаційний код юридичної особи 23585115) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Калініна, 57, ідентифікаційний код юридинної особи 38510889) 2481,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 02.02.2023 року