УХВАЛА

м. Київ

27.12.2022Справа № 910/14497/22

Суддя Н.Плотницька, розглянувши заяву Моторного транспортного бюро України

про забезпечення доказів до подачі позовної заяви у справі

Особа, яка отримає статус учасника справи:

позивач: Моторне транспортне бюро України

відповідач: ОСОБА_1

заінтересована особа: Державна міграційна служба України

ВСТАНОВИВ:

Моторне транспортне бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування у Державної міграційної служба України інформацію про зареєстроване місце проживання або перебування ОСОБА_1 15.12.1971 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин 1-2 статті 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно частин 3-4 статті 110 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду (частини 1 статті 112 Господарського процесуального кодексу України).

Процесуальним законом (стаття 111 Господарського процесуального кодексу України) унормовано, що в заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів Моторне транспортне бюро України посилається на те, що 22.10.2017 близько 21:30 годин, водій автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 15.12.1971 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Київ - Знам`янка в Обухівському районі Київської області напрямку м. Обухів, на 32 км + 700 м здійснив переїзд пішохода ОСОБА_2 09.07.1979 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на проїзній частині даної дороги у горизонтальному положенні, після чого на даного пішохода ще здійснив наїзд автомобіль марки "ВМV Х6" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіль Volkswagen LT35 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в крайній лівій смузі для руху в напрямку м. Обухів. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

29.05.2020 постановою слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Київської області, кримінальне провадження № 0000790 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито за відсутністю в діянні ОСОБА_1 кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була, то в силу приписів статті41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок фонду захисту потерпілих, здійснило регламентну виплату на рахунок ОСОБА_5 (матері загиблого) в розмірі 92600 грн, та у відповідності до пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ набуло право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Оскільки у Моторного транспортного страхового бюро України відсутня інформація про зареєстроване місце проживання або перебування ОСОБА_1 , то МТСБУ звернулося з відповідним запитом до Слідчого управління ГУ НП України в Київської області, яке листом № 89аз/109/24/80-2022 від 21.06.2022 повідомило, що слідче управління не володіє інформацією про місце реєстрації (проживання чи перебування) водія ОСОБА_1 15.12.1971 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.07.2022 МТСБУ звернулось до Державної міграційної служби України із запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання або перебування ОСОБА_1 15.12.1971 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом № 6.2-7648/3.1-22 від 20.07.2022 Державна міграційна служба України повідомила МТСБУ, що поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України "Про захист персональних даних").

З огляду на викладене, у ДМС відсутні правові підстави для обробки персональних даних запитуваної особи та, відповідно, надання інформації про зареєстроване місце її проживання.

Аналогічна за змістом і відповідь на запит МТСБУ від 08.08.2022 надана Державною міграційною службою України № 6.2-8682/3.1-22 від 19.08.2022 .

Тож, заявник не маючи можливості ідентифікувати зареєстроване місце проживання або перебування ОСОБА_1 та встановити суд до територіальної підсудності якого належить звертиться з відповідним позовом, звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідною заявою.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (частина 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 №2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

В силу статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Вичерпний перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначено у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 3, 4, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Частинами шостою та сьомою статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність:

- спорів, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі;

- спорів між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи.

Такі спори розглядаються господарським судом лише за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

У даному випадку, виходячи зі змісту заяви вбачається, що стороною майбутнього спору - відповідачем за вказаним позовом є фізична особа - ОСОБА_1 15.12.1971 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, спір між сторонами виник не з корпоративних відносин та також не є спором між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи.

З огляду на викладене, враховуючи предмет, характер майбутнього спору та суб`єктний склад його сторін, суд зазначає, що розгляд поданої заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви не відноситься до юрисдикції Господарського суду міста Києва, оскільки майбутній спір не відноситься до числа спорів відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України, стосується прав позивача на відшкодування за рахунок відповідача (фізичної особи) сплаченої моральної шкоди потерпілим в регресному порядку та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а не господарського.

Керуючись ст. ст. 4, 110-112, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Моторному транспортному (страховому) бюро України у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення доказів до подані позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Н.Плотницька