РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2022Справа № 911/930/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 911/930/22

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс"

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галини Михайлівни;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Броварської міської ради Броварського району Київської області

про визнання протиправним та скасування наказу

За участю представників сторін:

від позивача: Машков К.Є.;

від відповідача: Панчишин А.Р.,

від третіх осіб: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23.04.2021 № 1500/5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Міністерства юстиції України від 23.04.2021 № 1500/5, яким було задоволено скаргу Броварської міської ради Київської області від 01.07.2020 за № 2-1/2395 та скасовано рішення від 14.05.2020 № 52227624, прийняте приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галиною Михайлівною, є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки був прийнятий з порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1128.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2022 позову заяву Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс" про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23.04.2021 № 1500/5 передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 позовну заяву Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс" було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

02.09.2022 на адресу суду від позивача надійшли пояснення та документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 10.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 прийнято справу №911/930/22 до провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галину Михайлівну, та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Броварську міську раду Броварського району Київської області. Підготовче засідання у справі призначено на 06.10.2022.

03.10.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує.

В підготовчому засіданні 06.10.2022 суд відклав розгляд справи на 20.10.2022, у зв`язку з неявкою в судове засідання представників третіх осіб та для надання позивачу часу для підготовки відповіді на відзив.

17.10.2022 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Втім, судове засідання 20.10.2022 о 15 год. 00 хв. не відбулося, у зв`язку знеструмленням електромережі суду та виходу з ладу серверу автоматизованої системи документообігу суду, що підтверджується відповідним актом від 20.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 підготовче засідання у справі № 911/930/22 призначено на 24.11.2022.

В судовому засіданні 25.10.2022, враховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки судом вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.12.2022.

Присутній у судовому засіданні 22.12.2022 представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечив.

Представники третіх осіб правом на участь у судовому засіданні не скористалися та будь-яких письмових пояснень по суті спору не подали. Треті особи належним чином повідомлені про день, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, долученими до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.12.2022, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Броварська міська рада Київської області звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою від 01.07.2020 за №2-1/2395 на рішення від 14.05.2020 №52227624, прийняте приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. (надалі за текстом - приватний нотаріус Теплюк Г.М.) щодо реєстрації права власності на громадський будинок, КНС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106), розташований за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, будинок 261-А/А (надалі за текстом - КНС).

23.04.2021 наказом Міністерства юстиції України № 1500/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу Броварської міської ради Київської області від 01.07.2020 за № 2-1/2395 та скасовано рішення від 14.05.2020 № 52227624, прийняте приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галиною Михайлівною.

Підставою прийняття вказаного наказу став висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів від 12.01.2021, наданого за результатами розгляду скарги Броварської міської ради Київської області від 01.07.2020 за № 2-1/2395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2020 за № 14151-26-20.

Позивач вважаємо, що наказ Міністерства юстиції України від 23.04.2021 за №1500/5 є протиправним, оскільки розгляд скарги Броварської міської ради Київської області від 01.07.2020 року №2-1/2395 відбувався за наявності численних порушень порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, що передбачений ст. 37, 37-1 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерством юстиції України (Колегією) було порушено норми Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1150 - надалі за текстом - Порядок розгляду скарг).

При цьому, законодавством України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що скаржником може бути лише особа, права чи інтереси якої були порушені оскаржуваним рішенням,, дією або бездіяльністю. Проте, Броварська міська рада Київської області у своїй скарзі від 01.07.2020 року №2-1/2395 жодним чином не вказує (не обґрунтовує), які ж її права чи інтереси порушуються оскаржуваною реєстраційною дією, не додає до скарги будь-яких належних доказів підтвердження порушення реєстраційною дією прав та/або законних інтересів Броварської міської ради, що свідчить про пряме порушення ч.5 ст, 37 ЗУ «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, звертаємо увагу Суду, що згідно підп. 4 п. 9 Порядку розгляду скарг, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує, у тому числі, чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації.

Однак, у скарзі Броварської міської ради не було зазначено способу поновлення її порушених прав або законних інтересів, як і не названо саме порушене право; висновок Колегії за результатами розгляду скарги Броварської міської ради не міститься відомостей про можливість поновлення порушених прав га законних інтересів скаржника, що свідчить про недотримання Броварською міською радою та Міністерством юстиції України п. 9 Порядку розгляду скарг.

Водночас, позивач вважає, що оскарження Броварською міською радою Київської області рішення від 14.05.2020 за №52227624, прийнятого приватним нотаріусом Теплюк Г.М., щодо реєстрації права власності на громадський будинок, КНС, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106), розташованого за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, будинок 261-А/А навпаки спрямоване на завдання шкоду інтересам територіальної громади (які Броварська міська рада Київської області повинна захищати згідно Конституції України та інших нормативно-правових актів України) з огляду на наступне.

На підставі Сертифікату засвідчення відповідності та підтвердження готовності до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта серія ІУ № 87 від 28 січня 2020 року, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, було введено в експлуатацію «Будівництво багатоповерхового житлового комплексу по вул. Київській, 261 в м. Бровари, Київської області черга № 4 (житловий будинок № 8, житловий будинок № 9 та Каналізаційну насосну станцію (надалі - «КНС»).

Наказом Управління та архітектури Броварської міської ради № 314-А від 28.12.2019 багатоповерховому житловому будинку (секції 8 та 9) присвоєно адресу - вул. Київська, 261-а, що не заперечувалося і в скарзі Броварської міської ради.

28.01.2020 було складено Акт розподілу площ, відповідно до п. 4 якого каналізаційна насосна станція перейшла до ОК «ЖБК «Діамант Плюс».

Вказана КНС обслуговує багатоповерхові будинки за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 261, 261-А (ЖК «Діамант»), відтак не є окремим об`єктом нерухомого майно та відповідно відсутня необхідність в присвоєнні окремої поштової адреси.

При цьому, позивач вказує, що відповідно до п. 2 глави 4 Розділу II наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», господарські (допоміжні) будівлі (котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, гаражі, сараї, сміттєзбірники тощо), розміщені на земельних ділянках або територіях житлових, громадських та інших будинків, виконують функції допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків.

15.01.201 набув чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186 «Про внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2018 р. за №1442/32894) (надалі - Інструкція), яким вказана Інструкція була викладена в новій редакції.

Відповідно до п. 10 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, за результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Пунктом 4 Розділу II «Об`єкти, що підлягають технічній інвентаризації» Інструкції передбачено, що господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі.

Відповідно до п.п. 7-8 Розділу III «Організація та порядок виконання робіт» Інструкції на кожний об`єкт, розташований на земельній ділянці або території за одним місцезнаходженням (адресою) у тому числі на захисні споруди, запроваджується літерування будинків, господарських будівель та нумерація споруд.

Кожен будинок та господарська будівля, починаючи з основної, літерується великими літерами алфавіту. Наприклад, «А» - житловий будинок; «Б» «В» - господарські будівлі (сарай, гараж, літня кухня тощо).

Громадські та виробничі будинки літеруються аналогічно з врахуванням того, що основним будинком є адміністративний будинок або будинок, у якому є адміністративні приміщення.

Вищевказана КНС зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як громадський будинок.

З Сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України про відповідність закінченого будівництвом об`єкта вбачається, що КНС вводилось в експлуатацію разом з об`єктом «Будівництво багатоповерхового житлового комплексу по вул. Київській, 261 в м. Бровари, Київської області черга № 4 (житловий будинок №8, житловий будинок № 9)», у зв`язку з чим КНС було надано інвентаризаційний номер - 261-А/А, що підтверджується довідкою № 20- 41 від 20.02.2020, виданою ТОВ «Будлідер Парк».

Пунктом 10 цього ж Розділу Інструкції встановлено, що літерування будівель, яке проводиться під час проведення технічної інвентаризації, не стосується місцезнаходження (адреси) об`єкта нерухомості.

Тобто літера в адресі господарського будинку - каналізаційної насосної станції присвоюється відповідним органом технічної інвентаризації та не потребує присвоєння окремої адреси органом місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, реєстрація права власності на громадський будинок, КНС, загальною площею 104,4 кв. м за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 261-А/А була здійснена з дотриманням положень чинного законодавства України.

Також, позивач зазначив, що усупереч вимогам п.1 1 Порядку розгляду скарг на рішення, ОК «ЖБК «Діамант плюс», як і нотаріус, так і інші заінтересовані особи, не повідомлялися відповідачем належним чином про розгляд скарги Броварської міської ради.

Під час розгляду справи, заперечуючи проти позову, відповідач наполягав на безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийняте приватним нотаріусом Теплюк Г.М. з порушенням вимог пунктів 1, 2 частини третьої статті 10, частини першої статті 23, пункту 4 частини першої, абзацу першого частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Крім того, відповідач зазначив про належне повідомлення ОК «ЖБК «Діамант плюс», як і нотаріус, так і інші заінтересовані особи, не повідомлялися відповідачем належним чином про розгляд скарги Броварської міської ради.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (надалі - Порядок №1128), Положенням про Колегію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Положення про Колегію), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 року №71/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.01.2020 року за № 24/34307.

Згідно до статті 7 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) до повноважень Міністерства юстиції України, зокрема, відноситься розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів., суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частиною 1, 2, 3, 5, 6, 9 статті 37 Закону зазначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, зокрема, про: скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 1128 скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Пунктом 9 Порядку № 1128 зазначено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально. Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Системний аналіз наведених вище положень Закону та Порядку №1128 дає підстави стверджувати, що право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора має особа, яка вважає, що її права порушено. Розгляд скарги здійснюється Колегією у разі, якщо скарга відповідає вимогам, встановленим цими нормативними актами та подана у передбачений ними строк. Водночас, у скарзі повинні бути викладені обставини, що обґрунтовують порушення прав скаржника та спосіб поновлення порушеного права. При цьому, наведення обставин, які засвідчують факт порушеного права або інтересу скаржника і надання відповідних доказів (в разі їх наявності) має суттєве значення для вирішення Колегією питання щодо належності скаржнику права на звернення з такою скаргою, а також для обрання способу його відновлення, в разі виявлення факту його порушення.

Як вбачається з доказів, доданих відповідачем до відзиву, Броварська міська рада, звертаючись зі скаргою на дії державного реєстратора до своєї скарги додала: інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2020 № 210087194; копію договору оренди земельної ділянки від 29.05.2015; копію договору № 1 про заміну сторони у зобов`язанні та внесення змін до договору № 12-01/15-1 від 16.07.2018; копію сертифікату серії ІV № 87 від 20.01.2020; копію наказу Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області № 314-а від 28.12.2019; копію наказу Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області №67-А від 28.02.2020; витяг з рішення Броварської міської ради Київської області від 26.02.2020 № 1876-75-07; копію заяви ТОВ «Будстандартінжиніринг» від 26.02.2020 вх. № 11-13-6/1360; копію наказу Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області №65-А від 28.02.2020; копію повідомлення «Про відмову у присвоєнні адреси об`єкту будівництва».

За результатами розгляду скарги Броварської міської ради, Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів надала висновок, яким рекомендувала відмовити в задоволенні скарги, оскільки особа, яка її подала не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення.

04.12.2020 Міністр юстиції України надав доручення № 569/1/48-20, яким скаргу Броварської міської ради було повернуто до вказаної Колегії для організації повторного розгляду, оскільки Колегією не було досліджено, що суб`єкт управління земельної ділянки комунальної форми власності, має право на захист порушеного права.

Крім того, як вбачається з наданих відповідачем доказів, Броварську міську раду Київської області та інших зацікавлених осіб щодо розгляду скарги було повідомлено телефонограмами, зокрема, і ОК "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс", який виступає позивачем у даній справі.

Відповідно до пунктів 10-12 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел):

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах.

Крім того, як зазначив відповідач, на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення, що 12.01.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

11.01.2021 представник ОК "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс" Машков К.Є. подав клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги.

Також, представник ОК "Житлово-будівельний кооператив "Діамант плюс" Машков К.Є. подав на ім`я Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації письмові пояснення за вих. № 11/01-21/1 від 11.01.2021 по суті поданої скарги, що свідчить про обізнаність позивача про розгляд 12.01.2021 скарги Броварської міської ради на дії державного реєстратора та спростовує наведені у позовній заяві твердження про неповідомлення його про розгляд вказаної скарги.

Таким чином, зважаючи на вищевикладені обставини та зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивача та інших зацікавлених осіб належним чином було повідомлено про розгляд скарги Броварської міської ради та позивач реалізував надане йому законом право шляхом подання письмових пояснень по суті скарги.

Щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 23.04.2021 №1500/5, яким скаргу Броварської міської ради було задоволено, суд відзначає наступне.

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону, у разі подання документів для державної реєстрації прав в повному обсязі, передбаченому законодавством розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено.

При цьому, відповідно до абзацу 1 пункту 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), у разі коли під час розгляду заяви вбачається наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Пунктом 40 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком № 1127.

Пунктом 41 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результат спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідні ділянки.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в цьому реєстрі.

За результатом розгляду Колегією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації було встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності від 12.05.2020 №39520262 до додані сертифікат № IУ-87 від 20.01.2020, технічний паспорт від 03.01.2020, наказ № 314-А від 28.12.2019, акт розподілу площ від 28.01.2020, додаткову угоду від 28.01.2020, проте документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Таким чином, оскаржуване рішення про державну реєстрацію КНС підлягало скасуванню, оскільки воно прийняте приватним нотаріусом Теплюк Г.М. з порушенням вимог пунктів 1, 2 частини третьої статті 10, частини першої статті 23, пункту 4 частини першої, абзацу першого частини другої статті 24 Закону, пункту 41 Порядку № 1127.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, оскільки ця Інструкція визначає механізм проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, господарських будівель та споруд з метою: 1) встановлення їх наявності; 2) визначення їх фактичної площі та об`єму; 3) огляду та опису наявних конструктивних елементів об`єктів; 4) встановлення наявності змін у їх плануванні та складі; 5) визначення фізичного зносу конструктивних елементів об`єктів.

Технічну інвентаризацію проводять у таких випадках:

1) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт;

2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт;

3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію;

4) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру.

Отже, технічна інвентаризація об`єкту нерухомого майна - це суто технічні роботи з метою визначення характеристик об`єкту нерухомого, що не змінює порядку подання документів для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, визначеного законом.

Згідно з приписами статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Положеннями частин першої-третьої статті 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно зі статтею 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно частини першої статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частини першої статті 377 цього Кодексу до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Отже, обтяження земельної ділянки державною реєстрацією права власності та іншого речового права на розташований на ній об`єкт як нерухоме майно перешкоджає реалізації прав землевласника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися такою земельною ділянкою.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), який належить іншому власнику, істотно обмежує права власника земельної ділянки. Таке обмеження є безстроковим. Власник земельної ділянки не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю ділянку в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і державною реєстрацією обмеження права власника земельної ділянки (пункт 84 постанови Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18).

Як вбачається з зібраних у справі доказів, власник земельної ділянки - територіальна громада міста Бровари в особі Броварської міської ради Київської області, на якій розташованій спірний об`єкт нерухомого майна, заперечили щодо обмеження її права власності.

Серед іншого суд також звертає увагу, що позивачем не доведено належними засобами доказування неможливість самостійно звернутися до Броварської міської ради Київської області з заявою про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна після прийняття об`єкта в експлуатацію з метою усунення неузгодженості у державній реєстрації об`єкту нерухомого майна - Каналізаційна насосна станція.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають. для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене та виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань і поданих доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.01.2023.

Суддя А.І. Привалов