ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. Справа№ 910/19300/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 20.12.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.06.2022 (повний текст складено 23.06.2022)

у справі № 910/19300/21 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

про стягнення 10875218, 75 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотрубопром" про стягнення 10875218,75 грн, з яких: 10839581,75 грн попередня оплата (аванс) за договором №615/ЗЕ-21 від 09.06.2021, 35636,98 грн - 20% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що попередню оплату в розмірі 10839581,77 грн відповідачем не використано у визначений договором №615/ЗЕ-21 від 09.06.2021 строк.

У подальшому, 14.02.2022 до канцелярії суду позивачем подано заяву, в якій позивачем зменшено та збільшено позовні вимоги.

В судовому засіданні 15.02.2022 суд протокольною ухвалою прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог і відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/19300/21 позов задоволено повністю.

За рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 20% річних в розмірі 35636, 98 грн та судовий збір в розмірі 163128, 28 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач був зобов`язаний 18.11.2021 повернути на поточний рахунок позивача невикористану суму попередньої оплати у розмірі 10 839 581,77 грн, оскільки всупереч умовам договору, не підтвердив її використання у встановлені строки та у встановленому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував характер правовідносин, помилкового розтлумачив положення укладеного між сторонами договору щодо порядку використання попередньої оплати та порядку підтвердження її використання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підрядник на виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021, з дотриманням Правил КМУ від 04.12.2019 №1070 та Положення головного розпорядника, мав використати суму попередньої оплати у строк з 18.08.2021 по 17.11.2021 включно. І таке зобов`язання з використання полягало саме у придбанні обладнання, матеріалів та устаткування у встановлені строки, та надання у подальшому на підтвердження такого використання відповідних документів. На підтвердження даних обставин відповідачем як до актів Кб-2в та довідок КБ-3, так і під час усього терміну для використання попередньої оплати, надавались позивачу відповідні накладні та звіти на придбання та поставку обладнання та матеріалів, як це і передбачено умовами договору, зокрема акт комісійного огляду від 17.11.2021, лист вих.. №748 від 23.11.2021.

Окремо скаржник зауважує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розподілу судового збору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" позивач подав відзив, у якому зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що підрядник на виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 мав використати попередню оплату у строк з 18.08.2021 по 17.11.2021, і таке використання повинно бути підтверджене підписаними сторонами актами Кб-2в та довідками КБ-3. Позивач вказує, що оскільки відповідачем не було надано доказів використання попередньої оплати у сумі 10839581,77 грн у визначений договором строк, ТОВ "Котлотурбопром" повинно було повернути на поточний рахунок позивача дану суму 18.11.2021. За вказаних обставин позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" - без задоволення.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 09.06.2021 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлотрубопром" (підрядник) укладено договір №615/ЗЕ-21 про виконання робіт (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов`язується виконати на свій ризик та своїми силами будівельно-монтажні роботи за об`єктом: «Капітальний ремонт котла №2 по вул. Колекторній, 44, Дарницький район» згідно з ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (далі - роботи), а замовник - прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору визначена відповідно до договірної ціни та кошторисної документації до неї (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, та становить 50 470 241,72 грн. без ПДВ, крім того, ПДВ 20% 10 094 048,35 грн., загальна ціна договору з урахуванням ПДВ становить 60 564 290,07 грн.

Пунктом 4.3.1 договору передбачено, що на підставі окремого листа та відповідних письмових обґрунтувань підрядника замовник має право здійснювати попередню оплату для придбання обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» від 04.12.2019 № 1070 (далі - Постанова № 1070) та відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів.

Попередня оплата перераховується підряднику за умови наявності коштів відповідного цільового призначення на рахунку замовника.

Розмір та строк, на який підряднику надається попередня оплата, кількість платежів з попередньої оплати, перелік документів, для здійснення попередньої оплати та інші умови її здійснення погоджуються сторонами у додаткових угодах до цього договору на умовах, визначених рішенням головного розпорядника бюджетних коштів.

Перерахунок попередньої оплати підряднику здійснюється відповідно до умов укладеної між сторонами додаткової угоди (додаткових угод), шляхом зарахування попередньої оплати на небюджетний рахунок підрядника, відкритий в органах Державної казначейської служби.

11.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору про виконання робіт №615/ЗЕ-21 від 09.06.2021, в якій сторони погодили наступне:

1. Замовник перераховує підряднику попередню оплату (аванс) у розмірі 30% від загальної ціни договору, що становить 18169287,02 грн в тому числі ПДВ 3028214,50 грн, протягом 5-ти робочих днів з дати отримання коштів від Головного розпорядника бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника.

2. Попередня оплата надається підряднику на строк не більше 3-х місяців. Облік строку, на який надається попередня оплата, починається з дня перерахування замовником коштів на рахунок підрядника.

Так, на виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 позивачем здійснено попередню оплату (аванс) в розмірі 18169287,02 грн, що підтверджується платіжним дорученням №113 від 17.08.2021.

Відповідно до п.4.4 договору підрядник зобов`язується використати грошові кошти, передбачені пп. 4.3.1., 4.3.2. п. 4 договору, упродовж відповідного строку, погодженого сторонами у додаткових угодах до цього договору. Таке використання підтверджується шляхом підписання обома сторонами оформлених належним чином актів КБ-2в та довідок КБ-3.

Після закінчення відповідного погодженого сторонами у додаткових угодах строку використання підрядником попередньої оплати, невикористана (непідтверджена відповідно до першого абзацу цього пункту договору) сума грошових коштів повертається підрядником на поточний рахунок замовника на наступний банківський день з дати закінчення погодженого в додатковій угоді строку для використання попередньої оплати. У разі прострочення повернення замовнику суми невикористаних грошових коштів підрядник зобов`язаний повернути замовнику таку суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та 20 (двадцять) процентів річних за весь час прострочення.

Таким чином, підрядник на виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 мав використати попередню оплату у строк з 18.08.2021 по 17.11.2021, а у разі ненадання доказів використання суми попередньої оплати підрядник має повернути її замовнику 18.11.2021.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами самого договору (п. 4.4.) передбачено, що використання суми попередньої оплати повинно бути підтверджене підписаними сторонами актами КБ-2в та довідками КБ-3.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає, що в порушення умов п.4.4 договору відповідачем доказів на підтвердження використання попередньої оплати на адресу позивача не надсилалися. Жодних пояснень від відповідача щодо невикористання попередньої оплати на адресу позивача не надходило.

У зв`язку з наведеним, позивачем на адресу відповідача було надіслано листи про надання інформації щодо використання попередньої оплати, а саме: №43/06/143 від 31.08.2021, №43/43/214 від 25.10.2021, №43/43/213 від 25.10.2021, №43/43/216 від 27.10.2021, №43/43/248 від 16.11.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково використав суму передоплати у розмірі 7329705,25 грн, про що сторони підписали відповідний акт вартості устаткування, що змонтовано виконавцем робіт №3 від 17.11.2021. Отже, 18.11.2021 відповідач мав повернути позивачу суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 10839581,77 грн.

Однак, станом на день звернення до суду з даним позовом суми попередньої оплати у розмірі 10839581,77 грн позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача попередньої оплати (авансу) та 20% процентів річних в розмірі 35 636,98 грн.

Водночас, після звернення до суду з позовом у даній справі між сторонами підписано акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на суми авансової плати за договором, а саме: 25.11.2021 на суму 4270596,37 грн, 06.12.2021 на суму 6658985,40 грн, що підтверджують використання відповідачем попередньої оплати наданої за договором, у зв`язку з чим позивачем зменшено розмір позовних вимог, які прийняті судом.

Так, відповідно до прийнятої судом заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 20% процентів річних згідно з п.4.4 договору в розмірі 35636,98 грн, нараховані за період з 19.11.2021 - 25.11.2021 на суму 10839581,77 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). (стаття 610 Цивільного кодексу України ).

Як підтверджено матеріалами справи, станом на 17.11.2021 між позивачем та відповідачем було підписано лише один акт, який підтверджує суму використання попередньої оплати саме: акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за листопад від 17.11.2021, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) за листопад від 17.11.2021 на суму 7329705,25 грн. (в якому, зокрема, зазначено: авансова плата, що виключається з підсумку: 7 329 705,25 грн) та акт вартості устаткування, що змонтовано виконавцем робіт № 3 від 17.11.2021 на суму 7 329 705,25 грн.

Заперечуючи проти позову відповідачем зазначено, що станом на 19.08.2021 відповідачем було використано сумарно 18169287,02 грн суми попередньої оплати на цілі визначені умовами договору та Положенням, тобто станом вже на 19.08.2021 відповідач належним чином використав усю суму отриманої від позивача попередньої оплати на придбання матеріалів, конструкцій та виробів для виконання робіт, про що у відповідності до постанови КМУ віл 04.12.2019 та Положення надав підтверджуючі документи до ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві.

Про повне та фактичне використання суми попередньої оплати також, у відповідності до умов договору та Порядку, було проінформовано замовника (позивача) листом вих. №541 від 03.09.2021.

Як вірно вказано судом першої інстанції, вищезазначене твердження відповідача не свідчить про використання суми попередньої оплати відповідно до умов договору, оскільки вказане суперечить умовам п. 4.4 договору, яким передбачено, що використання суми попередньої оплати підтверджується виключно шляхом підписання обома сторонами оформлених належним чином актів КБ-2в та довідок КБ-3.

А також, інформаційні листи про перерахування відповідачем коштів своїм контрагентам та субпідрядникам для придбання необхідних матеріалів та виконання субпідрядних робіт, інформації листи про форс-мажорні обставини у контрагентів, не свідчить про використання відповідачем суми попередньої оплати відповідно до умов договору.

Судом враховано, що відповідно до п.6.3.3 договору підрядник зобов`язаний надавати замовнику підписані підрядником акти приймання виконаних будівельних робіт, акти приймання-передавання обладнання та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

З огляду на викладене, відповідач був зобов`язаний 18.11.2021 повернути на поточний рахунок позивача невикористану суму попередньої оплати у розмірі 10 839 581,77 грн, оскільки всупереч умовам договору, не підтвердив її використання у встановлені строки та у встановленому порядку.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.4 договору у разі прострочення повернення замовнику суми невикористаних грошових коштів підрядник зобов`язаний повернути замовнику таку суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та 20 (двадцять) процентів річних за весь час прострочення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено прострочення відповідача щодо повернення невикористаної суми попередньої оплати, вимоги позивача щодо стягнення 20% річних в розмірі 35636,98 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та стягнення 20% річних в розмірі 35636,98 грн з відповідача на користь позивача.

Водночас, колегія суддів зазначає наступне.

У листопаді 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотрубопром" про стягнення 10875218,75 грн, з яких: 10839581,75 грн попередня оплата (аванс) за договором №615/ЗЕ-21 від 09.06.2021, 35636,98 грн - 20% річних.

Згідно платіжного доручення №758886 від 25.11.2021 Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" при зверненні з позовом до суду було сплачено 163128,28 грн судового збору за подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2022 через канцелярію суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява (а.с. 202-275, том 1), у якій позивач зазначив, що у зв`язку з частковим виконанням зобов`язань за договором щодо закриття (підтвердження) суми попередньої оплати позивач вважає за потрібне зменшити розмір позовних вимог на 10839581,77 грн в частині стягнення з відповідача попередньої оплати (авансу). Крім того позивач просив збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача, окрім 20% річних у сумі 35636,98 грн, додатково 8396987,62 грн, з яких: 1329265,20 грн штрафу відповідно до пункту 7.2.1 договору, 5738457,22 грн - пені відповідно до пункту 7.2.2. договору, 1329265,20 грн - штраф відповідно до пункту 7.2.2. договору.

Протокольною ухвалою від 15.02.2022 Господарський суд міста Києва прийняв до розгляду заяву в частині зменшення позовних вимог і відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог

Отже, у даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення 20% річних згідно з п.4.4 договору в розмірі 35636,98 грн, нараховані за період з 19.11.2021 - 25.11.2021 на суму 10839581,77 грн у сумі.

Відповідно до частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

У даному випадку Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" зменшило розмір позовних вимог, і така заява була задоволена судом.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, у даному випадку, за звернення з позовом до суду з вимогою про стягнення 20% річних у сумі 35636,98 грн позивач повинен був сплатити 2481 грн (1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом).

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 35636,98 грн - 20% річних, судовий збір у сумі 2481 грн покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром".

Водночас, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тобто, покладення на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" суми сплаченого повивачем судового збору за вимогу про стягнення попередньої оплати у розмірі 10839581,77 грн є безпідставним.

Колегія суддів дійшла висновку про повернення Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 160858,28 грн, сплаченого при зверненні з даним позовом до суду платіжним дорученням №758886 від 25.11.2021.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення

Пунктами 1, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є не з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/19300/21 в частині покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" судового збору у розмірі 163128,28 грн прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права, внаслідок чого підлягає зміні в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та таким, що прийнято у відповідності до чинного законодавства. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром".

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/19300/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/19300/21 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" (61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, будинок 1, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) 20% річних в розмірі 35 636 (тридцять п`ять тисяч шістсот тридцять шість) грн 98 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Видати наказ.»

Повернути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) судовий збір у розмірі 160647 (сто шістдесят тисяч шістсот сорок сім) грн 28 коп., сплаченого платіжним дорученням №758886 від 25.11.2021.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/19300/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 16.01.2023 після виходу головуючого судді Тищенко А.І. з відпустки.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка