РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2022Справа № 910/8062/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 858 931,41 грн

Представники учасників справи:

від позивача Боричевський В.М.

від відповідача Прилепов О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач) про стягнення 858 931,41 грн, з яких 396 893,50 грн - пеня, 395 567,65 грн - штраф, 8 517,84 грн - інфляційні втрати та 57 952,42 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 06/19-76 від 01.07.2019 в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк.

Ухвалою суду від 29.08.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 27.09.2022, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали отримана позивачем 07.09.2022, а відповідачем - 02.09.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які долучені до матеріалів справи.

19.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відхилено заявлені позивачем вимоги з посиланням на те, що структурою тарифу ринку за 2019-2021 роки всі кошти, що перераховувались відповідачу, спрямовувались ним на виконання спеціальних обов`язків та покриття таких витрат, відтак, за твердженням відповідача, він не здійснював користування чужими коштами позивача, у зв`язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими.

22.09.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказується, що за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно проводити оплату вартості послуг зі збільшення частки виробництва електричної енергії. Умови договору та/або Порядку купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом не ставлять в залежність своєчасність здійснення оплати замовником від включення відповідних витрат до структури тарифу.

Ухвалою суду від 27.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 11.10.2022 о 16:30 год.

06.10.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Підготовче судове засідання, призначене на 11.10.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 19.10.2022 призначено проведення підготовчого засідання на 01.11.2022 о 16:30 год.

Ухвалою суду від 01.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2022.

Ухвалою суду від 17.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 05.12.2022.

05.12.2022 від відповідача через електронну пошту суду надійшла заява, в якій останній просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення пені, штрафу та 3% річних на 99%.

Крім того, 05.12.2022 від відповідача через електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з масованим ракетним обстрілом міста Києва.

Судове засідання, призначене на 15.12.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 06.12.2022 призначено проведення судового засідання 15.12.2022.

У судовому засіданні 15.12.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, крім того, заперечував проти заяви відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення позовних вимог та просив позов задовольнити в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, в судовому засіданні 15.12.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.07.2019 між позивачем (постачальник послуг) та відповідачем (замовник) укладено договір № 06/19-76 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі - договір), за умовами якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуги) в обсягах та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник сплачує постачальнику вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначається відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.

Відповідно до пп. 2 п. 3.1 договору постачальник послуг зобов`язаний затверджувати вартість послуг у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку (глав 12 та 13 в редакції додаткової угоди № 4 від 08.01.2021).

У свою чергу, згідно з пп. 4 п. 3.3 договору замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником та затвердженої регулятором.

Згідно з пп. 6 вказаного пункту договору замовник зобов`язаний проводити оплату вартості послуг виключно у грошовій формі.

Як погоджено сторонами в п. 4.3 договору, у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Вказаний договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2020.

Крім того, між сторонами вказаного договору укладено ряд додаткових угод.

Так, додатковою угодою № 1 від 01.07.2019 сторони домовились, що постачальник послуг зобов`язаний зареєструвати податкову накладну відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, а в разі несвоєчасної реєстрації - відшкодувати замовнику суму ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 03.05.2020 сторонами внесено зміни до пп. 5 п. 3.3 договору.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2020 сторонами внесено зміни до строку дії вказаного договору та погоджено, що договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2021.

Додатковою угодою № 4 від 08.01.2021 внесено зміни до пп. 2 та 3 п. 3.1 договору, а також пп. 5 п. 3.3 договору.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, між позивачем та відповідачем підписано акти приймання-передачі послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електроненергії з альтернативних джерел згідно вищевказаного договору, а саме: № 03/19-ЗТ від 30.09.2019 на суму 3 255 415,74 грн, № 0-/19-ЗТ від 31.10.2019 на суму 2 395 550,71 грн, № 05/19-ЗТ від 30.11.2019 на суму 698 796,17 грн, № 06/19-З від 31.12.2019 на суму 638 953,99 грн, № 02/20-ЗТ від 28.01.2020 на суму 2 199 189,06 грн, № 03/20-ЗТ від 31.03.2020 на суму 5 635 912,08 грн, № 11/20-ЗТ від 30.11.2020 на суму 1 849 022,58 грн, № 12/20-ЗТ від 31.12.2020 на суму 712 024,64 грн, № 01/21-ЗТ від 31.01.2021 на суму 1 053 056,33 грн, № 02/21-ЗТ від 28.02.2021 на суму 4 117 803,66 грн, № 03/21-ЗТ від 31.03.2021 на суму 9 223 959,11 грн, № 05/21-ЗТ від 31.05.2021 на суму 18 823 952,27 грн, 06/21-ЗТ від 30.06.2021 на суму 20 375 732,57 грн, № 07/21-ЗТ від 31.07.2021 на суму 19 983 930,16 грн, № 08/21-ЗТ від 31.08.2021 на суму 13 254 003,23 грн.

Для позивача розміри тарифів, які відображені у вищевказаних актах, затверджені постановами НКРЕКП, а саме від 14.11.2019 № 2384, від 26.11.2019 № 2484, від 24.12.2019 № 3158, від 28.01.2020 № 259, від 25.03.2020 № 727, від 22.04.2020 № 864, від 23.12.2020 № 2683, від 20.01.2021 № 76, від 19.02.2021 № 268, від 22.03.2021 № 482, від 21.04.2021 № 673, від 23.06.2021 № 1042, від 23.07.2021 № 1177, від 25.08.2021 № 1443, від 22.09.2021 № 1600.

При цьому затверджена НКРЕКП (регулятором) сума тарифів із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел зазначена без ПДВ, про що вказано у відповідних постановах.

Надані послуги оплачені відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи.

Проте, позивач зазначає, що відповідачем такий розрахунок здійснено не в строки, погоджені сторонами в договорі та визначені п. 13.4 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, а саме не протягом 3 робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуг.

У зв`язку з викладеним, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та втрат від інфляції.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що причиною несвоєчасності виконання зобов`язань є те, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за спірні періоди можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятого ринку електричної енергії.

Крім того, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення позивачем неустойки (штрафу та пені) та 3% річних на 99%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено п. 13.4 Правил купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затверджених постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (в редакції яка була чинна станом на момент укладення договору), протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Відповідно до вказаного пункту Правил у редакції постанови НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, ОСП (оператор системи передачі/відповідач) здійснює 100 % оплату ПУП (постачальник універсальних послуг/позивач) вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

У пп. 4 п. 3.3 договору сторонами погоджено, що замовник (відповідач) зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.

При цьому сторонами в договорі не погоджувалось, що оплата послуг, наданих позивачем, може не здійснюватись в разі недостатності коштів, передбачених в структурі тарифу або розрахунок може бути здійснений в інший строк.

Правилами купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом також не встановлено, що такі кошти можуть сплачуватись відповідачем, як оператором системи передачі, в інші строки, ніж встановлені в п. 13.4 вказаних Правил.

За вказаних обставин відповідачем вартість послуг мала оплачуватись протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги, які, як вказано вище, затверджувались постановами НКРЕКП, у т.ч. для позивача, та оплачувались відповідачем, проте така оплата здійснена відповідачем поза межами передбачених строків.

У зв`язку з викладеним, судом не приймаються заперечення відповідача в частині того, що вимоги позивача є необґрунтованими.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 57 952,42 грн 3% річних та 8 517,84 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки вказаний вимог, суд зазначає, що такі розрахунки є арифметично вірними.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 396 893,50 грн пені та 395 567,65 грн штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження для нарахування пені розміром подвійної облікової ставки НБУ встановлено в ст. 3 ЗУ «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до п. 4.3 договору у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Позивачем нарахування пені здійснено відповідно до обмежень, встановлених ст. 343 ГК України та ст. 3 ЗУ «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», тобто за подвійною обліковою ставкою НБУ, оскільки розмір 0,1% є більшим, ніж подвійна облікова ставка НБУ.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, суд зазначає, що такі розрахунки виконано арифметично вірно та з дотриманням норм законодавства.

Водночас, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені, штрафу, 3% річних на 99%.

Щодо вказаного клопотання, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стверджуючи про можливість зменшення 3% річних, відповідач посилається на можливість такого зменшення відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі, судом зазначено, що суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі № 902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами п. 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи № 902/417/18, а саме: встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96% та їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час, як у даній справі позивачем розраховані відсотки річних в розмірі, встановленому ст. 625 ЦК України, тобто 3%, що, у свою чергу, не порушує принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеного у п. 84 постанови від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21, у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру 3% річних та втрат від інфляції, заявлених позивачем у даній справі, а отже, такі вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі, а саме 57 952,42 грн 3% річних та 8 517,84 грн втрат від інфляції.

Поряд з цим, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та пені, проте не на 99%, як заявлено відповідачем в клопотанні, а на 50%, виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що відповідачем оплачено позивачу послуги зі збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та прострочення з оплати таких послуг становило незначний період.

Крім того, судом задоволено вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які носять компенсаційний характер у випадку неналежного виконання своїх грошових зобов`язань.

При цьому, позивачем під час розгляду даної справи не надано доказів понесення ним збитків у зв`язку з несвоєчасним розрахунком відповідача за надані позивачем послуги.

Враховуючи викладене та керуючись принципами збалансованості, розумності та пропорційності, які є приниципами цівільного законодавства, суд вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 50%, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягнення штраф в розмірі 197 783,83 грн та пеня в розмірі 198 446,75 грн.

В решті вимог (стягнення пені в розмірі 198 446,75 грн та штрафу в розмірі 197 783,82 грн) суд відмовляє в задоволенні позову.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов у даній справі підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають покладенню на відповідача у даній справі в розмірі 12 883,97 грн без врахування того, що судом зменшено розмір заявлених до стягнення вимог про стягнення пені та штрафу, оскільки вказане (зменшення неустойки) є правом суду та не вказує про необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Єршова, 11-А, код 42159289) 198 446,75 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста сорок шість грн 75 коп.) пені, 197 783,83 грн (сто дев`яносто сім тисяч сімсот вісімдесят три грн 83 коп.) штрафу, 8 517,84 грн (вісім тисяч п`ятсот сімнадцять грн 84 коп.) втрат від інфляції, 57 952,42 грн (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн 42 коп.) 3% річних, а також 12 883,97 грн (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят три грн 97 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовлено.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 18.01.2023.

Суддя О.Г. Удалова