ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. Справа № 910/20999/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022

у справі № 910/20999/21 (суддя Ю.М. Смирнова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "Банк Січ"

про стягнення 576 465,00 грн,

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект"

про стягнення 1 959 981,00 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним): Ковальчук Н.В.; Погребний Є.Л.;

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним): Мотлях О.О.;

від третьої особи: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (далі - ТОВ "Теплоенергокомплект", позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним) про стягнення 576 465,00 грн безпідставно набутих коштів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що сплачені відповідачу гарантом - Акціонерним товариством "Банк Січ" грошові кошти у розмірі 576 465,00 грн за договором про надання банківської гарантії № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020, які в подальшому були відшкодовані гаранту позивачем у справі, за відсутності настання гарантійного випадку (порушення позивачем зобов`язання, забезпеченого гарантією) є такими, що набуті відповідачем без достатніх правових підстав (безпідставно набутим майном) за рахунок позивача і, згідно положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню на користь останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 залучено до участі у справі Акціонерне товариство "Банк Січ" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (далі також - АТ "Банк Січ", третя особа).

14.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ТОВ "Теплоенергокомплект" 1 959 981,00 грн пені.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом умов укладеного між сторонами договору про надання послуг № від 17.09.2020 в частині своєчасного надання документів, передбачених п.5.3.3 цього правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2022 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Теплоенергокомплект" про стягнення 1 959 981,00 грн пені; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21 первісний позов задоволено повністю; стягнуто з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Теплоенергокомплект" безпідставно набуті кошти у розмірі 576 465,00 грн та судовий збір у розмірі 8 646,98 грн; у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Задовольняючи первісний позов, суд виходив з того, що грошові кошти у сумі 576 465,00 грн були відшкодовані позивачем за первісним позовом банку в порядку регресу (на підставі ст. 569 Цивільного кодексу України та п. 5 договору про надання банківської гарантії № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020), тоді як відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) належними та допустимими доказами не доведено факту порушення позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) умов договору, з огляду на що законні підстави для отримання грошових коштів за гарантією у розмірі 576 465,00 грн у АТ "Укртрансгаз" були відсутні. У свою чергу, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення відповідачем за зустрічним позовом строків надання документів, передбачених п. 5.3.3 договору, з огляду на що підстави для застосування до виконавця відповідальності у вигляді пені згідно п. 8.3 договору відсутні.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, АТ "Укртрансгаз" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю; зустрічний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказував на порушення позивачем за первісним позовом умов договору в частині строків надання документів, передбачених п. 5.3.3 договору, невиконання в повному обсязі умов договору, а також обрання неналежного способу захисту. Так, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм статей 526, 560, 562, 610 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/20999/21; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

02.11.2022 матеріали справи № 910/20999/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.12.2022; учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Позивач за первісним позовом скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач за первісним позовом наголошував на тому, що документи, передбачені п. 5.3.3 договору, були надані в строк, листом від 02.10.2020; дозвіл на початок надання послуг отримано 23.03.2021, а відтак закінчення 12-місячного строку виконання обумовлених договором робіт припадає на 23.03.2022, тому звернення до гаранта із вимогою про сплату коштів за банківською гарантією є передчасним. Також позивач за первісним позовом зазначає про належність обраного останнім способу захисту.

07.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про видачу копії вступної та резолютивної частини постанови.

У судове засідання 07.12.2022 третя особа явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги на електронні адреси, зазначені представниками учасників.

Таким чином, апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі № 761/14537/15-ц, провадження № 61-3069св21.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також колегія суддів зазначає, що третя особа не була позбавлена права та можливості знайомитись з відповідними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 ГПК України, ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", відповідно до яких доступ до судових рішень є відкритим, а повний текст судових рішень підлягає оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

В даному контексті слід враховувати також правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 -IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи, явка якої у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи відсутність клопотань від останньої про відкладення розгляду справи, а також те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для розгляду апеляційної скарги без заслуховування її пояснень, з огляду на встановлені строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за відсутності представника третьої особи.

У судовому засіданні 07.12.2022 представник відповідача за первісним позовом вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю; зустрічний позов задовольнити.

Представники позивача за первісним позовом проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

07.12.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 17.09.2020 між АТ "Укртрансгаз" (замовник за договором) та ТОВ "Теплоенергокомплект" (виконавець за договором) було укладено договір про надання послуг № від 17.09.2020 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець за завданням замовника зобов`язується на свій ризик надати послуги відповідно до умов цього договору про закупівлю послуг "будівництво заводів/установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури (Ремонт установки осушення газу Богородчанського ПСГ), (код ЄЗС ДК 45250000-4) (далі - послуги), в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору склад, обсяги, вартість послуг та строки визначені Технічними вимогами та якісними характеристиками (завдання) (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2), кошторисною документацією (додаток № 3), які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна вартість наданих послуг за цим договором згідно із договірною ціною становить 11 529 300,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1 921 550,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору виконавець зобов`язується надати послуги протягом 12 місяців з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок надання послуг відповідно до СОУ 49.5-1:2014 "Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ "Укртрансгаз".

Згідно з п. 4.2 договору місце надання послуг - Богородчанське ВУПЗГ, Івано-Франківська обл., Богородчанський р-н, с.Саджава, ур. Підземка, 1.

Підпунктом 5.3.3 п. 5.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний протягом 15 календарних днів після підписання цього договору надати документи, передбачені СОУ 49.5-1:2014 "Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ "Укртрансгаз" для отримання від замовника дозволу на надання послуг.

Згідно з п. 8.3 договору у випадку несвоєчасного надання документів, передбачених п. 5.3.3 цього договору, до виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 11.1 договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 13 місяців з дати підписання договору, в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

За змістом п. 8.11 договору відповідно до умов тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі "Будівництво заводів/установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури (Ремонт установки осушення газу Богородчанського ПСГ)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2020-03-12-000060-b, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 12.03.2020, виконавець зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 576 465,00 грн, що становить 5 % ціни цього договору, строк дії якого повинен закінчуватись не раніше ніж один місяць після закінчення строку дії цього договору.

На виконання п. 8.11 договору позивачем за первісним позовом в день укладення договору була надана безвідклична та безумовна банківська гарантія № 204425-ГР-2489 (забезпечення виконання договору), видана 08.09.2020 на підставі договору про надання банківської гарантії № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020 АТ "Банк Січ" на користь відповідача як бенефіціара.

Так, 08.09.2020 між АТ "Банк Січ" (банк за договором) та ТОВ "Теплоенергокомплект" (принципал за договором) укладено договір про надання банківської гарантії № 204425-ГР-2489 (надалі - договір гарантії), за умовами якого банк бере на себе зобов`язання надати банківську гарантію виконання, яка узгоджується з принципалом, згідно цього договору, заяви принципала та вимог бенефіціара, для забезпечення виконання зобов`язань принципала щодо надання послуг - Будівництво заводів/установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури (Ремонт установки осушення газу Богородчанського ПСГ) за договором, що буде укладений між принципалом та АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газосховищ України" (бенефіціар), на виконання умов тендерної документації по предмету закупівлі Будівництво заводів/установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури (Ремонт установки осушення газу Богородчанського ПСГ), затвердженої на засіданні тендерного комітету (протокол № 20-44-1-зт від 11.03.2020), а принципал зобов`язаний відшкодувати банку всі виплати, здійснені останнім за гарантією (якщо такі були здійснені банком за свій рахунок), відшкодувати банку всі витрати, понесені ним при виконанні зобов`язань за гарантією, а також сплатити банку комісію за надання гарантії, за внесення змін до тексту гарантії та/або цього договору, комісію за здійснення платежу за гарантією в розмірі і порядку, обумовлених цим договором.

За умовами банківської гарантії №204425-ГР-2489 від 08.09.2020, виданої на підставі договору гарантії, гарант (АТ "Банк Січ") надає бенефіціару (АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газосховищ України") безвідкличну та безумовну гарантію (надалі - гарантія), та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару будь-яку суму, в розмірі 576 465,00 грн (надалі - сума гарантії) протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара (надалі - вимога), без необхідності для бенефіціара обгрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов. Вимога бенефіціара про здійснення виплати має бути виписана на бланку бенефіціара та має містити: посилання на номер і дату цієї гарантії; повідомлення про невиконання/неналежне виконання принципалом зобов`язань за договором, забезпечених цією гарантією; підписи уповноважених осіб бенефіціара та відбиток печатки бенефіціара, посилання на номер та дату цієї гарантії; платіжні реквізити для перерахування суми, що вимагається за гарантією. Строк дії гарантії - до 30.11.2021 включно.

За змістом п. 5 договору гарантії якщо на вимогу бенефіціара банк сплатив кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом наступного робочого дня за днем сплати банком коштів на вимогу бенефіціара, повністю відшкодувати банку такі витрати та усі пов`язані з цим витрати банку на підставі регресної вимоги банку до принципала.

Листом № 1001ВИХ-21-8588 від 10.11.2021 АТ "Укртрансгаз" (бенефіціар) звернулося до гаранта - АТ "Банк Січ" з письмовою вимогою за банківською гарантією № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020, в якій, посилаючись на неналежне виконання ТОВ "Теплоенергокомплект" своїх зобов`язань за договором, вимагав сплатити протягом 5 банківських днів грошові кошти у розмірі 576 465,00 грн.

Листом від 17.11.2021 гарант повідомив принципала (ТОВ "Теплоенергокомплект") про те, що на адресу АТ "Банк Січ" надійшла вимога від бенефіціара про сплату коштів за гарантією і така вимога представлена належним чином та підлягає задоволенню.

23.11.2021 АТ "Банк Січ" сплачено на користь АТ "Укртрансгаз" грошові кошти за гарантією у розмірі 576 465,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 396285 від 23.11.2021.

Листом від 25.11.2021 № 3276/07-1/1 АТ "Банк Січ" (гарант) повідомило ТОВ "Теплоенергокомплект" (принципала) про виконання ним 23.11.2021 вимоги шляхом сплати відповідачу 576 465,00 грн та про зобов`язання позивача за первісним позовом сплачувати за користування сплаченими гарантом коштів проценти в розмірі 30 % річних та можливість нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне повернення вказаних коштів.

Вважаючи сплачені гарантом на користь АТ "Укртрансгаз" грошові кошти за гарантією (які в подальшому були відшкодовані гаранту ТОВ "Теплоенергокомплект") такими, що набуті без достатньої правової підстави, позивач за первісним позовом звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з АТ "Укртрансгаз" грошові кошти у розмірі 576 465,00 грн на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення первісного позову повністю та відмову у задоволенні зустрічного, а доводи апеляційної скарги вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст. 546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 562 ЦК України встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії (ч. 1 ст. 563 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Положеннями ч. 1 ст. 565 ЦК України передбачено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

За приписами ч. 3 ст. 563 Цивільного кодексу України у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Як встановлено судом першої інстанції, у письмовій вимозі (№ 1001ВИХ-21-8588 від 10.11.2021) за банківською гарантією № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020 АТ "Укртрансгаз" вказано, що принципал - ТОВ "Теплоенергокомплект" неналежно виконав свої зобов`язання за договором про закупівлю № від 17.09.2020, а саме: порушив строк надання послуг.

Відповідно до пункту 4.1 договору виконавець зобов`язується надати послуги протягом 12 місяців з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок надання послуг відповідно до СОУ 49.5-1:2014 "Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ "Укртрансгаз".

Відповідний дозвіл ТОВ "Теплоенергокомплект" отримано 23.03.2021 (акт-допуск від 23.03.2021), а відтак закінчення 12-місячного строку виконання обумовлених договором робіт припадає на 23.03.2022.

У свою чергу, із вимогою про сплату грошових коштів за гарантією АТ "Укртрансгаз" звернулося до позивача за зустрічним позовом 10.11.2021, тобто до моменту закінчення обумовленого договором строку виконання робіт.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними у справі документами спростовуються твердження АТ "Укртрансгаз" про те, що на момент звернення з вимогою про сплату грошових коштів за гарантією позивачем за первісним позовом було порушено умови договору в частині строку надання послуг.

Крім того, АТ "Укртрансгаз" стверджує, що ТОВ "Теплоенергокомплект" також були порушені вимоги п.п. 5.3.3 п. 5.3 договору в частині строку надання документів для отримання дозволу на надання послуг.

Підпунктом 5.3.3 п. 5.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний протягом 15 календарних днів після підписання цього договору надати документи, передбачені СОУ 49.5-1:2014 "Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ "Укртрансгаз" для отримання від замовника дозволу на надання послуг.

Так, АТ "Укртрансгаз" вказує, що такі документи були надані виконавцем із простроченням у 170 днів (з 03.10.2020 по 22.03.2021), що, за твердженням відповідача (позивача за зустрічним позовом), слугувало достатньою підставою для звернення до банку із вимогою про виплату грошових коштів за гарантією, а також є підставою для стягнення з ТОВ "Теплоенергокомплект" пені у розмірі 1 959 981,00 грн на підставі п.8.3 договору.

Оскільки договір було підписано 17.09.2020, то виконавець зобов`язаний був надати документи, передбачені п. 5.3.3 договору, у строк до 02.10.2020 включно, що також не заперечується апелянтом.

Водночас в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що документи відповідно до п.п. 5.3.3 п. 5.3 договору були надані лише 12.10.2022 на електронну адресу замовника.

Однак, наведені вище доводи спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами, виходячи з наступного.

Пунктом 6.1 Стандарту організації України 49.5-1:2014 "Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ сторонами "Укртрансгаз" (надалі - СОУ 49.5-1:2014) передбачено, що сторонні організації, які планують виконувати роботи (завдання) на об`єктах Товариства, не пізніше ніж за 7 робочих днів, а сервісні філії - не пізніше ніж за три робочі дня до початку роботи, подають на ім`я головного інженера виробничого управління філії Товариства (або апарату філії Товариства, якщо роботи плануються виконувати у будівлі чи на території апарату філії Товариства) заяву із визначенням видів робіт.

Пунктом 6.2 СОУ 49.5-1:2014 визначено, що до заяви сервісна філія (крім філії НВЦ "Техдіагаз"), стороння організація повинна додати: наказ сторонньої організації (сервісної філії) на виконання робіт з призначенням складу бригади, керівника робіт, особи, відповідальної за безпеку праці та пожежну безпеку під час виконання робіт); копії протоколів перевірки знань з питань охорони праці та пожежної безпеки (або копії відповідних посвідчень) фахівців, які будуть залучені до виконання заявлених робіт; копію дозволу Держпраці (з додатками) на право виконання РПН та експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, якщо це передбачено "Порядком видачі дозволів"; проект виконання робіт (ПВР); технологічну послідовність виконання робіт (за відсутності ПВР); перелік заходів безпеки під час виконання робіт (за відсутності ПВР).

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2020 ТОВ "Теплоенергокомплект" подало замовнику заяву вих. № 434-10 від 02.10.2020 щодо надання дозволу для виконання будівельно-монтажних робіт. До заяви були додані такі документи: наказ про виконання робіт із затвердженням складу бригади, призначенням керівника робіт, осіб, відповідальних за охорону праці, пожежну безпеку та безпечну експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки під час виконання робіт; копія дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки; копія протоколу перевірки знань з питань охорони праці; копія протоколу перевірки знань з електробезпеки; перелік заходів безпеки під час виконання робіт; дозвіл Держпраці № 721.16.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки; дозвіл Дергірпромнагляду № 1291.13.30 на виконання робіт з руйнівного та неруйнівного контролю.

У відповідь на вказану заяву листом № 1007ВИХ-20-11 від 15.10.2020 замовник повідомив, що відповідальними працівниками Богородчанського ВУПЗГ розглянуто та опрацьовано комплект наданих документів та, відповідно до вимог п. 3.2 Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств групи Нафтогаз такі документи повертаються для доопрацювання та усунення невідповідностей, а саме: відсутні медичні довідки працівників про проходження медичного огляду відповідно до п. 8 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 № 246; відсутній проект виконання робіт; відсутній перелік автотранспортної та іншої техніки, обладнання та матеріалів, що планується завезти на територію об`єкта.

Як пояснив відповідач за первісним позовом (замовник), СОУ 49.5-1:2014 (відповідно до якого повинен був оформлятися дозвіл на виконання робіт) діяв на дату оголошення процедури закупівлі, а з 10.04.2020 на заміну СОУ 49.5-1:2014 вступила в дію "Інструкція з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз", затверджена рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020 згідно протоколу №168, в якій по тексту "дозвіл" замінено на "допуск", а також змінився перелік необхідних документів.

При цьому як вірно зазначено судом першої інстанції, змін до договору у зв`язку з цим внесено не було, а вищевказана Інструкція з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, є внутрішнім документом замовника (тобто виконавець (як стороння організація) про такі зміни міг і не знати, доки його про це не повідомить замовник). Проте допустимих доказів повідомлення замовником виконавця про будь-які зміни у питанні отримання дозволу на надання послуг раніше, аніж направлення листа № 1007ВИХ-20-11 від 15.10.2020, матеріали справи не містять. Скріншоти електронного листування такими доказами не є.

За таких обставин, при наданні 02.10.2020 документації для отримання відповідного дозволу позивач за первісним позовом обґрунтовано керувався вимогами СОУ 49.5-1:2014.

Суд зауважує, що із переліку документів, наведених у п. 6.2 СОУ 49.5-1:2014, ТОВ "Теплоенергокомплект" разом з листом від 02.10.2020 не було надано лише проекту виконання робіт (ПВР).

Як свідчать матеріали справи в подальшому між сторонами відбувалося листування, в ході якого замовник вимагав, зокрема, надання проекту виконання робіт та приведення його у відповідність до вимог ДБН А.3.1-5:2016 п. 5.3, додатку К та додатку Л.

У підсумку листом №152-03 від 22.03.2021 ТОВ "Теплоенергокомплект" в черговий раз звернулося до замовника із заявою про надання допуску для виконання робіт оновленого складу бригади для виконання будівельно-монтажних робіт, до якої були додані такі документи: наказ про виконання робіт із затвердженням складу бригади, призначенням керівника робіт, осіб, відповідальних за охорону праці, пожежну безпеку та безпечну експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки під час виконання робіт; копія дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки; копія протоколу перевірки знань з питань охорони праці; копія протоколу перевірки знань з електробезпеки; перелік заходів безпеки під час виконання робіт; дозвіл Держпраці № 721.16.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки; дозвіл Дергірпромнагляду № 1291.13.30 на виконання робіт з руйнівного та неруйнівного контролю.

На підставі цієї заяви замовником видано виконавцю акт-допуск від 23.03.2021 на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства (цеху, дільниці) Богородчанського ВУПЗГ.

Тобто, фактично заява на допуск № 434-10, яка була надана АТ "Уктрансгаз" 02.10.2020 за змістом, переліком, обсягом та наповненням документів повністю співпадає з заявою №152-03, яка була надана виконавцем 22.03.2021, що свідчить про те, що самим замовником визнано достатність таких документів для надання відповідного дозволу (допуску).

Щодо доводів відповідача (позивача за зустрічним позовом) стосовно того, що виконавцем у складі документації не надано проекту виконання робіт (ПВР), судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.2.13 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" (на який посилався замовник) проект виконання робіт (ПВР) - це вид проектно-технологічної документації, яка розробляється на основі робочої документації та проекту організації будівництва і визначає та деталізує технологію, організацію та умови виконання будівельних робіт.

Як слушно зауважив позивач за первісним позовом, якщо б у виконавця було зобов`язання підготувати проект виконання робіт (ПВР), він мав би ґрунтуватися на основі проекту з його складовими - робочою документацією та проекту організації будівництва, які готуються замовником та надаються в подальшому виконавцю для підготовки виконавцем ПВР.

Проте, предметом договору по суті є ремонт, а не будівництво об`єкту, що само по собі виключає наявність проектно-технологічної документації, яка містить рішення з організації і технології будівництва об`єкту (п. 3.2.10 ДБН А.3.1-5:2016).

Тобто, вимога замовника щодо надання проекту виконання робіт для отримання дозволу на надання послуг не відповідає умовам договору.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) не спростовано, що обумовлені п.п. 5.3.3 договору документи для отримання від замовника дозволу на надання послуг були надані ТОВ "Теплоенергокомплект" з дотриманням встановленого договором строку.

При цьому, копії медичних довідок працівників про проходження медичного огляду та перелік автотранспорту та іншої техніки, обладнання та матеріалів, що планується завезти на територію об`єкта, які були запитані замовником з посиланням на Інструкцію з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, були надані виконавцем одразу після такого запиту (викладеного у листі № 1007ВИХ-20-11 від 15.10.2020).

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною першою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів порушення позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) умов договору.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про обрання позивачем за первісним позовом неналежного способу захисту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа чи суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного та господарського законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Колегія суддів зазначає, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу наведеної норми для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Тобто обов`язковими передумовами є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що грошові кошти у сумі 576 465,00 грн були відшкодовані позивачем за первісним позовом банку в порядку регресу (на підставі ст. 569 Цивільного кодексу України та п. 5 договору про надання банківської гарантії № 204425-ГР-2489 від 08.09.2020), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України, відтак вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з АТ "Укртрансгаз" безпідставно набутих коштів у розмірі 576 465,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення відповідачем за зустрічним позовом строків надання документів, передбачених п. 5.3.3 договору, підстави для застосування до виконавця відповідальності у вигляді пені згідно п. 8.3 договору відсутні.

За таких обставин, зустрічний позов АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Теплоенергокомплект" про стягнення пені у розмірі 1 959 981,00 грн задоволенню не підлягає.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення первісних позовних вимог ТОВ "Теплоенергокомплект" до АТ "Укртрансгаз" та відмову у задоволенні зустрічного позову.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача за первісним позовом законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга АТ "Укртрансгаз" має бути залишена без задоволення.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи учасників справи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 264, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/20999/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/20999/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.12.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова