РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2022Справа № 910/21712/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос"

до БОГАР ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД - BOGAR INVESTMENTS LIMITED

про стягнення заборгованості в розмірі 187 128,50 доларів США,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 29.11.2022,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2021 року Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Колос"(далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до БОГАР ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД - BOGAR INVESTMENTS LIMITED (далі - відповідач, Компанія) про стягнення заборгованості в розмірі 187 128,50 доларів США.

18.01.2022 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Підприємства надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.01.2022 було відкрито провадження в справі за вищезазначеним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання на 04.04.2022.

08.07.2022 ухвалою суду підготовче було призначене на 28.11.2022, а у подальшому перепризначене на 29.11.2022.

17.11.2022 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Компанії надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, а саме щодо вимог про стягнення 187 128,50 доларів США.

18.11.2022 від позивача до суду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва клопотання про повернення Підприємству 50 відсотків судового збору.

У призначене підготовче засідання 29.11.2022 з`явився представник позивача та просив прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у заяві про визнання позову просив здійснювати розгляд цієї справи за відсутності його представника.

Відповідно до статті 191 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги вказане, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Колос" (далі - продавець) та Богар Інвестментс Лімітед (далі - покупець) був укладений контракт № КОL050220/TRD/2 на поставку кукурудзи 3-го класу для кормових потреб, українського походження врожаю 2020 рок, насипом, тут і в подальшому "товар" (п. 1.1. контракту).

У пункті 3.2. контракту передбачено, що товар повинен бути здорової товарної якості, вільним від сторонніх запахів та карантинних об`єктів, без токсичних речових та отруйного насіння.

Згідно з пунктом 4.1. контракту сторони погодили, поставку товару в кількості 7 000, 00 (сім тисяч) метричних тон +/- 5% в опціоні покупця за оговореною в контракті ціною.

Вага вважається остаточною, на місці поставки при зважуванні залізничних вагонів та/або автомобілів під час вивантаження (4.2. контракту).

Відповідно до пункту 5.1. контракту попередня ціна становить 118, 00 доларів США за одну метричну тону (1 000, 00 кг).

У пункті 7.1. контракту сторони погодили, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 305 620,00 (триста п`ять тисяч шістсот двадцять) доларів США до 17 лютого 2020 (включно) на підставі копії рахунку продавця.

Згідно з пунктом 7.2. контракту в редакції додаткової угоди № 2 до цього контракту від 12.12.2020 покупець здійснює оплату - 90% від вартості партії товару (мінімум 500,000 тон) не пізніше 3 (трьох) банківських днів:

- після завантаження в Ж/Д вагони, при поставці Ж/Д;

- після вивантаження і перевантаження товару на терміналі, при постачанні авто, і надання покупцеві по електронній пошті наступних документів:

(А) комерційного рахунку продавця;

(Б) товарно-транспортних (ТТН) або ж/д накладних, заповнених згідно інструкції покупця.

Остаточний розрахунок за повну кількість поставленого згідно до пункту 4.1. товару відбувається протягом 3-х банківських днів після надання продавцем копії наступних документів на партію товару: комерційного рахунку продавця, вантажної митної декларації та повідомлення до неї про фактичне повне вивезення на експорт партії товару, поставленого за цими договором (пункт 7.3. контракту в редакції додаткової угоди № 2 до цього контракту від 12.12.2020).

Відповідно до пункту 15.8. контракту останній набуває чинності з дня підписання і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за контрактом.

Позивачем на виконання умов контракту № КОL050220/TRD/2 було здійснено поставку Богар Інвестментс Лімітед товару - кукурудзи 3-го класу для кормових потреб у загальній кількості 1 439,45 метричних тон на загальну суму 187 128,50 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи вантажною митною декларацією UA500090/202/000253 від 06.01.2021.

Матеріали справи свідчать, що позивачем виставлено відповідачу інвойс на оплату №І 11012021від 11.01.2021.

Позивач звертався до відповідача з листом № 1502/21 від 15.02.2021, в якому просив здійснити оплату заборгованості в розмірі 187 128,50 доларів США за поставлений товар.

Відповідач листом № 1902-21/BG від 19.02.2021 підтвердив про отримання товару, відсутність претензій щодо якості та кількості та повідомив про намір здійснити оплату в найкоротший термін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо позову, господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно з пункту 10.1 контракту сторони погодили, що будь-які спори, суперечки або розбіжності, що виникають за цим контрактом або в зв`язку з ним, в тому числі, але не обмежуючись, щодо його укладення, виконання, тлумачення, невиконання та/або неналежного виконання або недійсності, підлягають передачі на розгляд і вирішення в Господарський суд міста Києва із застосуванням норм матеріального і процесуального права України.

З огляду на викладеного переданий на розгляд спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва із застосуванням норм права України.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірний контракт за своєю правовою природою є договором поставки.

Зі змісту частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, поставка товару позивачем відповідачу відбулася згідно вантажних митних декларацій, які містяться в матеріалах справи, також в матеріалах справи наявні підтвердження, про перетину товаром кордону.

Відтак, суд дійшов висновку, що дані вантажні митні декларації є належними, допустимими та достовірними доказом при вирішенні даного спору, адже, підтверджує факт виконання умов контракту з боку позивача та відповідно факт виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

У свою чергу, суд вказує, що відповідач підтверджує факт отримання товару на загальну суму 187 128,50 доларів США.

Отже, судом встановлено, що відповідачем в порушення приписів пункту 7.3. контракту в редакції додаткової угоди № 2 оплату поставленого продавцем та відповідно отриманого покупцем товару протягом 3-х банківських (за вирахуванням суми попередньої оплати) здійснено не було.

Крім того, суд відзначає, що станом на час розгляду даної справи, доказів здійснення відповідачем повної оплати за товар в матеріалах даної справи не міститься.

Частинами 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та відповідно не надав суду доказів здійснення повної його оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови контракту № КОL050220/TRD/2 від 05.02.2020 та положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 38 279,06 грн.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 130 ГПК України).

З огляду на вказане, беручи до уваги факт визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку про повернення позивачу 38 279,05 грн з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" задовольнити повністю.

2. Стягнути з БОГАР ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД - BOGAR INVESTMENTS LIMITED (Vista Corporate Services Centre, Wickhams Cay II, Road Town, VG1110 Tortola, British Virgin Islands) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" (11242, Житомирська обл., Ємільчинський р-н, село Сербо-Слобідка(з), вул.Грека Івана, будинок 47; ідентифікаційний код 03743405) 187 128,50 (сто вісімдесят сім тисяч сто двадцять вісім доларів 50 центів) доларів США заборгованості та 38 279,06 грн (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 06 копійок) судового збору.

3. Повернути Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству "Колос" (11242, Житомирська обл., Ємільчинський р-н, село Сербо-Слобідка(з), вул.Грека Івана, будинок 47; ідентифікаційний код 03743405) з Державного бюджету України 38 279,05 грн (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 05 копійок) судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 1677 від 24.12.2021.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23.01.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ