ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" грудня 2022 р. Cправа № 902/669/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць Т.С.,

представників:

позивача - Рєзніка А.О.,

відповідача - Левченка А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Дочірнього підприємства "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (вул. Коцюбинського, 52, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22436)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" (вул. Подільська, 109/1, оф. 601, м. Хмельницький, 29000)

про стягнення 1 254 367,16 грн,

В С Т А Н О В И В :

Дочірнім підприємством "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (ДП "РТД" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс") подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" про стягнення 1 254 367,16 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №09/06/21 від 09.06.2021 (Договір) в частині своєчасної поставки позивачу обумовленого Договором товару та надання супроводжуючих документів, внаслідок чого Дочірнім підприємством "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" 1 254 367,16 грн, з яких: 620 807,96 грн - основного боргу (попередньої оплати за непоставлений товар); 141 542,4 грн - неустойки в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання; 429 936 грн - штрафу у розмірі 20% від суми договору за порушення умов п. 2.4. Договору; 62 080,8 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Ухвалою суду від 03.08.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/669/22 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.08.2022.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 18.10.2022 продовжено на 30 днів, відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву з одночасним поданням клопотання про продовження строку для подання відзиву (а.с. 75-82, т. 1). Водночас клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" про продовження строку на подання відзиву задоволено частково та відзив прийнято до розгляду, про що 03.11.2022 постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 19.12.2022.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві.

Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги визнає частково, про що відображено у відзиві на позовну заяву; в решті позовних вимог просив відмовити.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає наявність боргу в сумі 504 060,14 грн за непоставлений товар. Поряд з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Колмексім" заперечує позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій (неустойки та штрафу), а також щодо стягнення 116 747,82 грн, заявлених в межах основного боргу як заборгованість за поставку неякісного товару, позаяк позивач не надав допустимих доказів поставки неякісного товару.

Щодо неустойки в розмірі 0,2% за кожен день прострочки від вартості непоставленого товару, то відповідач вважає безпідставним таке нарахування на суму 620 807,96 грн, що включає суму боргу за непоставлений товар (504 060,14 грн) та суму боргу "за неякісний товар" (116 747,82 грн). Окрім того вказує, що нарахування неустойки має обмежуватися розміром подвійної облікової ставки НБУ.

На думку відповідача, позовна вимога про стягнення штрафу за ненадання документів (ТТН, накладних на товар) в розмірі 429 936 грн, що становить 20 % від суми договору, є безпідставною, а отже задоволенню не підлягає. Також слід врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення позивачеві будь-яких збитків, понесених у зв`язку з ненаданням таких документів.

Окрім того, щодо розміру штрафних санкцій, то розрахунок проведений відповідачем складає 79 158,15 грн (28 752,1 грн пені + 50 406,01 грн штрафу), що становить 15,7% непоставленого товару.

Поряд з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Колмексім", враховуючи ступінь виконання ним зобов`язань та ступінь його вини як постачальника у простроченні (29.10.2021 відповідач повідомив позивача про неможливість подальшого виконання зобов`язання з поставки, що було обумовлено відсутністю товару належної якості через низьку урожайність, відсутність реальних збитків у позивача) за Договором (виконано на 96,51 % від суми передоплати за договором) вважає наявними підстави для зменшення розміру штрафних санкцій до 5% від суми непоставленого товару, що становить 25 203 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

09.06.2021 між ДП "РТД" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колмексім" (Постачальник, відповідач) укладено Договір поставки №09/06/21 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого за даним Договором Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця у встановлений Договором строк соняшник врожаю 2021 року (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Кількість Товару, що поставляється становить 600.00 т (Шістсот тонн) +/- 5.00 % за вибором Покупця.

Товар, за цим договором відповідає по якості ДСТУ 7011:2009 (п. 1.1.1. Договору).

За умовами п.п. 1.1.2., 1.1.3. Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку Товару в термін до 01 листопада 2021 р. Ціна Товару встановлюється в розмірі 14331,20 грн (Чотирнадцять тисяч триста тридцять одна гривень 20 копійок), в т.ч. ПДВ -1759,97 грн. за одну тону, що еквівалентно 530,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату підписання цього Договору, що становить 2704,00 гривень за 100 доларів США.

Сторони домовилися, що розрахунки за Товар здійснюються в національній валюті України - гривні. Остаточна ціна Товару формується на дату першої поставки шляхом перерахунку валютного еквівалента, вказаного в п. 1.1.3. даного Договору, у гривню за офіційним курсом НБУ на дату першої поставки. Зміну ціни Товару в національній валюті у зв`язку зі зміною курсу долара США (остаточна ціна) Сторони зобов`язуються затвердити в додатковій угоді до даного Договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору загальна сума Договору (надалі за текстом - Загальна сума Договору) складається з суми вартості всього Товару, що поставляється відповідно до умов цього Договору, зазначеного у специфікаціях до Договору або додаткових угодах, які будуть являтись невід`ємними частинами Договору. На момент підписання цього Договору загальна сума Договору орієнтовно складає 8923332,00 грн (вісім мільйонів дев`ятсот двадцять три тисячі триста тридцять дві гривень 00 копійок) +/- 5.00 %, в т.ч. ПДВ.

Поставка всієї партії Товару за даним Договором здійснюється в термін до 01.11.2021 року включно. Датою поставки є дата відмітки про прийняття Товару на товаро-транспортній накладній в Пункті поставки, згідно п. 2.1 договору (п. 2.2. Договору).

Пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що разом з товаром Постачальник надає Покупцю наступні документи:

- Товарно-транспортні накладні;

- Накладні на товар (оригінал);

- Протокол випробувань товару (партії товару) на показники безпеки;

- Документ, що підтверджує якість Товару (оригінал чи копія);

- Податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог чинного законодавства.

Постачальник зобов`язується негайно повідомляти Покупця про випадки, коли Податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (Постачальнику надійшла квитанція про їх неприйняття).

Право власності на Товар від Постачальника до Покупця переходить з дати поставки (п. 2.5. Договору).

Пунктом 2.7. Договору сторони погодили, що фактичні показники якості Товару, поставленого Покупцю, мають знаходитись у межах:

- Вологість - макс. 9.00 (Дев`яти)%

- Засміченість - макс. 5.00 (П`яти)%

- Олійна домішка - макс. 15.00 (П`ятнадцяти)%

- Кислотне число - макс. 4.00 (Чотирьох) мг КОН.

Згідно з п. 2.8. Договору у випадку поставки Товару з показниками якості, що є гіршими ніж визначені в п. 2.6. Договору, ціна Товару зменшується на кількість відсотків, яка відповідає різниці між фактичними показниками якості Товару (визначаються лабораторією Покупця), та показниками визначеними в п. 2.6. Договору. Також ціна зменшується: на 5.00 грн за кожен т/% збільшення вологості, та на 5.00 грн. за кожен т/% збільшення сміттєвої домішки, по відношенню до показників, визначених в п. 2.6. Договору.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Договору Покупець в термін до 05.07.2021 року здійснює часткову попередню оплату Товару в сумі, що становить 2 149 680,00 (Два мільйони сто сорок дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ - 263 995,79 грн., що еквівалентно 79 500 доларів США по курсу НБУ на дату підписання цього Договору. Зазначена в даному пункті Договору сума часткової попередньої оплати дорівнює 150 тонн (сто пятьдесят тонн) Товару.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що Товар здається Постачальником і приймається Покупцем:

- по кількості - відповідно до ваги, що визначена за результатами зважування в Пункті поставки Товару, зазначеному в п.2.1. Договору;

- по якості - відповідно до показників лабораторії ПрАТ "Вінницький ОЖК" з урахуванням показників, передбачених в даному Договорі.

Згідно з п. 5.2. Договору Постачальник за даним Договором несе наступну відповідальність:

- за порушення термінів поставки Товару сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0.2 % за кожний день прострочки від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару;

- якщо термін прострочки перевищує 3 (три) календарних дні, крім неустойки, сплачується штраф в розмірі 10 % від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару.

У випадку прострочення поставки в термін визначений Договором, Покупець має право відмовитись від прийняття поставки Товару та його оплати (п. 5.4. Договору).

За порушення п. 8.1.1. або п. 2.4 або п. 8.1.2. Постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми договору, а також компенсувати всі збитки, що поніс Покупець внаслідок такого порушення. Сплата зазначених штрафних санкцій та відшкодування збитків здійснюється Постачальником на підставі претензії (вимоги), направленої Покупцем, - шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Покупця відповідної суми грошових коштів протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання вказаної претензії Постачальником (п. 5.9. Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.2. Договору).

На виконання умов Договору позивачем сплачено відповідачу згідно виставленого рахунку № 2 від 29.06.2021 на поставку 150 тонн обумовленого Товару кошти на загальну суму 2 149 680 грн (відповідно до платіжних доручень №1004 від 06.07.2021 на суму 1 649 680 грн та №971 від 02.07.2021 на суму 500 000 грн).

Поряд з цим відповідачем здійснено поставку Товару за Договором на загальну суму 1 645 619,86 грн в кількості 144,760 тонн, що підтверджується видатковими накладними: №1 від 21.10.2021 на суму 458 802,53 грн з ПДВ, №2 від 22.10.2021 на суму 269 095,34 грн з ПДВ, №3 від 23.10.2021 на суму 680 058,21 грн, №4 від 25.10.2021 на суму 237 663,78 грн.

Факт поставки Товару на вказану суму та у зазначеній кількості визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Отже, непоставленим залишається Товар за Договором на суму 504 060,14 грн, оплату за який фактично внесено позивачем.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання щодо поставки Товару за Договором позивач звернувся із позовом до суду про повернення 504 060,14 грн - коштів за недопоставлений товар та 116 747,82 грн - коштів за поставку неякісного товару, що визначено загалом в сумі 620 807,96 грн як основний борг. Водночас Дочірнім підприємством "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" нараховано та заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" 141 542,4 грн - неустойки в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання; 429 936 грн - штрафу у розмірі 20% від суми договору за порушення умов п. 2.4. Договору; 62 080,8 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Слід зазначити, що позивач двічі звертався до відповідача із претензіями (вих. №12.11/1 від 15.11.2021 та вих. №12.03/1 від 03.12.2021) щодо передачі належним чином оформлених документів відповідно до п. 2.4. Договору, повернення 504 060,14 грн суми попередньої оплати та штрафних санкцій за Договором.

Однак реагування відповідача на такі претензії матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу приписів ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №09/06/21 від 09.06.2021.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як уже зазначалося, згідно із загальними вимогами до виконання зобов`язань, що виникають у тому числі з договорів, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України).

Однією з умов належного виконання зобов`язання є виконання його у встановлений строк. Так, частина 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а згідно з ч. 1 ст. 664 цього ж Кодексу - зобов`язання вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Визначаючись із правовою природою здійсненого позивачем платежу за Договором в сумі 504 060,14 грн, поставка Товару за яким не була здійснена, суд враховує таке.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За приписами ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Такі ж висновки підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі № 361/8331/18.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Враховуючи викладене, здійснений позивачем платіж в розмірі 504 060,14 грн (залишок суми, на яку не поставлено товар) слід вважати саме авансом, а не завдатком, позаяк такий платіж не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Поряд з цим суд враховує позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2019 у справі №909/524/18, що ст. 693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права.

Так, за умовами п. 1.1.2. Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку Товару в термін до 01 листопада 2021р.

Відтак з 02.11.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" є боржником, що прострочив виконання зобов`язання за Договором щодо поставки Товару на суму 504 060,14 грн.

Суд враховує, що відповідачем додано до матеріалів справ обопільно підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, що засвідчує наявність кредиту відповідача перед позивачем в сумі 504 060,14 грн. Водночас підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанова ВС КГС від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17).

Оскільки відповідачем не здійснено поставку товару на суму 504 060,14 грн за умовами укладеного Договору після здійснення позивачем передплати на вказану суму, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем такий факт визнається, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення 504 060,14 грн коштів за недопоставлений товар та про задоволення позову в цій частині у повному обсязі.

Щодо включення позивачем до заявленої суми основного боргу вартості поставленого товару неналежної якості в сумі 116 747,82 грн, то суд враховує таке.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що Товар здається Постачальником і приймається Покупцем по якості - відповідно до показників лабораторії ПрАТ "Вінницький ОЖК" з урахуванням показників, передбачених в даному Договорі. Показники по якості Товару встановлено у п. 2.7. Договору.

Поряд з цим за умовами п. 2.8. Договору сторони погодили можливість зменшення ціни товару з урахуванням зниження показників якості.

Однак, належних та допустимих доказів поставки відповідачем Товару неналежної якості, а саме засвідченого факту лабораторією ПрАТ "Вінницький ОЖК" (як передбачено п. 4.1.1 Договору), матеріали справи не містять. При цьому надані позивачем реєстри щодо якості товару від ТОВ "Вінницязерносервіс" не обумовлені договором, а тому не є такими належними доказами.

Крім того, положеннями п.2.8, 2.9 Договору передбачено механізм коригування ціни товари через його не відповідність якості, водночас позивачем здійснено коригування маси товару, що також не відповідає домовленості між сторонами.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги та про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 116 747,82 грн основного боргу.

Внаслідок затримки повернення передплати за непоставлений Товар позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 141 542,4 грн - неустойки в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання; 62 080,8 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару, а також 429 936 грн - штрафу у розмірі 20% від суми договору за порушення умов п. 2.4. Договору щодо надання документів.

Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.2. Договору Постачальник за даним Договором несе наступну відповідальність:

- за порушення термінів поставки Товару сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0.2 % за кожний день прострочки від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару;

- якщо термін прострочки перевищує 3 (три) календарних дні, крім неустойки, сплачується штраф в розмірі 10 % від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару.

Визначаючись з правовою природою погодженої сторонами у п. 5.2. Договору неустойки, суд враховує, що остання по своїй суті є пенею, позаяк нараховується за кожен день прострочення виконання зобов`язання, що відповідає визначенню пені у ст. 549 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок нарахування пені, судом встановлено неправомірність здійснення відповідного нарахування на суму 620 807,96 грн, оскільки вартість непоставленого Товару підтверджена в сумі 504 060,14 грн.

Щодо доводів відповідача, що нарахування пені обмежується розміром подвійної облікової ставки НБУ, то суд враховує що таке обмеження розповсюджується виключно на грошові зобов`язання, в даному ж випадку має місце нарахування неустойки на негрошове зобов`язання продавця з поставки товару.

Здійснивши перерахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" згідно умов Договору за період прострочення з 02.11.2021 по 23.02.2022 на суму 504 060,14 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування пені в сумі 114 925,71 грн.

Оскільки позивачем заявлено пеню в сумі 141 542,4 грн, то така складова позовних вимог в сумі 26 616,69 грн є заявленою безпідставно.

Перевіркою правильності нарахованого позивачем штрафу згідно із п. 5.2. Договору в розмірі 10 % від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару встановлено необґрунтованість такого нарахування на суму 620 807,96 грн, оскільки вартість непоставленого Товару підтверджена в сумі 504 060,14 грн.

Отже, правомірним є нарахування штрафу в порядку п. 5.2. Договору в сумі 50 406,01 грн (504 060,14 грн х 10% = 50 406,01 грн).

Оскільки позивачем заявлено штраф згідно із п. 5.2. Договору в сумі 62 080,8 грн, то такий штраф в сумі 11 674,79 грн є заявленим безпідставно.

Щодо підстав застосування до відповідача штрафу в порядку п. 5.9. Договору з підстав невиконання п. 2.4. Договору щодо надання товарно-транспортних накладних та накладних на Товар, то матеріали справи не містять доказів надання відповідачем разом з поставленим Товаром вказаних документів.

Більше того, факт ненадання таких документів відповідачем не спростовується, однак у відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Колмексім" вказує, що невиконання або неналежне виконання таких умов Договору (ненадання документів передбачених п. 2.4 Договору) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Також відповідач акцентує увагу, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення позивачеві будь-яких збитків, понесених у зв`язку з ненаданням таких документів.

Так, пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що разом з Товаром Постачальник надає Покупцю наступні документи:

- Товарно-транспортні накладні;

- Накладні на товар (оригінал);

- Протокол випробувань товару (партії товару) на показники безпеки;

- Документ, що підтверджує якість Товару (оригінал чи копія);

- Податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог чинного законодавства.

В разі ненадання відповідних документів, сторони передбачили відповідальність Постачальника у вигляді штрафу згідно з п. 5.9. Договору, відповідно до якого за порушення п. 8.1.1. або п. 2.4 або п. 8.1.2. Постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми договору, а також компенсувати всі збитки, що поніс Покупець внаслідок такого порушення. Сплата зазначених штрафних санкцій та відшкодування збитків здійснюється Постачальником на підставі претензії (вимоги), направленої Покупцем, - шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Покупця відповідної суми грошових коштів протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання вказаної претензії Постачальником.

Суд наголошує, що принцип свободи договору належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, та є одним із принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав. Водночас в межах свободи договору дозволено все те, що не суперечить Закону. Тому встановлення штрафу за неподання ряду обумовлених Договором документів є обопільно погодженою сторонами умовою, а наявність чи відсутність збитків у позивача ненаданням таких документів не ставить у пряму залежність до можливості застосування штрафу, позаяк такого застереження укладений між сторонами Договір не містить.

Арифметичною перевіркою правильності нарахованого позивачем штрафу згідно із п. 5.9. Договору в розмірі 20% від суми договору помилок не виявлено, внаслідок чого суд дійшов висновку про обґрунтованість такого нарахування в розмірі 429 936 грн (2 149 680 грн х 20 % = 429 936 грн).

Поряд з цим відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 233 ГК України, які також кореспондують зі змістом статті 551 ЦК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Поряд з цим повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру штрафу та пені суд приймає до уваги такі обставини:

- ступінь виконання відповідачем зобов`язання за Договором щодо поставки Товару (зобов`язання виконано на 96,51% від суми передоплати);

- відсутність понесення позивачем збитків пов`язаних із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором, позаяк доказів протилежного матеріали справи не місять;

- пеня та штраф є лише санкціями за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні розміру неустойки позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі.

Крім того, суд враховує правовий зміст інституту неустойки, що остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Правовий висновок, що пеня не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відповідно до постанови від 08.04.2020 у справі №924/570/19.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та зменшити розмір пені і штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 15,7 %, позаяк таке відсоткове співвідношення штрафних санкцій визнається обгрунтованим відповідачем у відзиві на позовну заяву та забезпечує баланс інтересів обох сторін.

У зменшенні штрафних санкцій до 5% від суми непоставленого Товару, як просить відповідач, суд не вбачає співрозмірності. Водночас слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій, а вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Так, відповідне зменшення суд застосовує щодо сум штрафних санкцій за результатами здійсненого перерахунку.

Отже, окрім 504 060,14 грн основного боргу, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 18 043,34 грн - пені; 7 913,74 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару та 67 499,95 грн - штрафу у розмірі 20% від суми Договору.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача 141 542,4 грн - пені; 429 936 грн - штрафу у розмірі 20% від суми договору за порушення умов п. 2.4. Договору та 62 080,8 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару, тому у стягненні 123 499,06 грн пені (з яких 26 616,69 грн - заявлені безпідставно та 96 882, 37 грн - частина зменшення з ініціативи суду), 54 167,06 грн штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару (з яких 11 674,79 грн - заявлені безпідставно та 42 492,27 грн - частина зменшення з ініціативи суду), а також 362 436,05 грн штрафу у розмірі 20% від суми Договору (частина зменшення з ініціативи суду) слід відмовити.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує із умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів щодо безпідставного нарахування основного боргу за поставку неякісного товару, зменшення суми пені та штрафу, а також безпідставності стягнення відповідних складових внаслідок неправильного нарахування.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині зменшення суми неустойки витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача в повному обсязі відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, так як спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. Водночас суд враховує викладене в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною), у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Тому витрати на сплату судового збору в сумі 16 489,92 грн покладаються на відповідача та відповідні витрати в сумі 2 325,59 грн (у частині необґрунтованого нарахування основного боргу за неякісний товар, а також нарахування пені та штрафу на такий основний борг) залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колмексім" (вул. Подільська, 109/1, оф. 601, м. Хмельницький, 29000; ) на користь Дочірнього підприємства "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (вул. Коцюбинського, 52, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22436; ) 504 060,14 грн - основного боргу; 18 043,34 грн - пені; 7 913,74 грн - штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару; 67 499,95 грн - штрафу у розмірі 20% від суми Договору та 16 489,92 грн - витрат на сплату судового збору.

3. В решті позову щодо стягнення 116 747,82 грн основного боргу; 123 499,06 грн пені; 54 167,06 грн штрафу в розмірі 10% від вартості недопоставленого товару та 362 436,05 грн штрафу у розмірі 20% від суми Договору - відмовити.

4. Витрати на сплату судового збору в сумі 2 325,59 грн залишити за позивачем.

5. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача Рєзніка А.О. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представника відповідача Левченка А.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 29 грудня 2022 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Коцюбинського, 52, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22436;

3 - відповідачу - вул. Подільська, 109/1, оф. 601, м. Хмельницький, 29000.