ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2060/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів у розмірі 258 023 грн 53 коп.

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: Береза В.В. довіреність від 07.12.2022, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 18.07.2022 № 11/2013300(АБ), в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальній сумі 258 023 грн. 53 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у період серпень-жовтень 2021 року на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці надходили вантажі за залізничними накладними, які додані до позовної заяви. Під час здійснення перевезень за вказаними залізничними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених пунктом 41 Статуту Залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 та відмітками, проставленими залізницею в графах 51, 52 зазначених накладних. На підставі статті 116 Статуту Залізниць України позивачем розрахований штраф за несвоєчасну доставку вантажів за вказаними залізничними накладними, несплачена сума якого складає 258 023 грн. 53 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 870 грн. 36 коп. та витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких, відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат складає 15 000 грн 43 коп.

Ухвалою господарського суду від 15.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 15.09.2022 .

14.09.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 13.09.2022 № б/н, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що:

- за накладними № № 34677948, 34677955, 34677989, 38818811, 34674499, 38313359, 40916835, 40955015, 40955148, 41464710, 41477977, 41477985, 41847278, 41861667 позивачем здійснено несвоєчасне розкредитування перевізного документу, що звільняє перевізника від сплати штрафу у розмірі 72 712,28 грн.;

- за накладними № № 39101266, 32206823, 32228256, 32413965, 34569228, 34683524, 34730325, 34752261, 34893214, 34893230, 34939876, 34939884, 34939892, 34939900, 34952762, 34952895, 37617156, 38021853, 38042446, 38316998, 39101274, 39120563, 39325204, 39346234, 40244477, 40312688, 40462129, 40462178, 40620916, 40621120, 40716722, 40782559, 40827636, 40916843, 41047085, 41047101, 41247560, 41564121, 41648601, 41648619, 42951459, 37618139, 40471427, 40504383, 41605841, 41647066, 41647074, 44946887 позивачем не враховані акти на затримку вагонів на шляху прямування - тимчасова перерва в перевезенні не з вини залізниці, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки на суму 160 020,05 грн.

У поданому відзиві викладене клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 90%, мотивоване ти, що АТ "Українська залізниця" внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 №891 залізничний транспорт здійснює військові залізничні перевезення. Крім того, з перших днів повномасштабного вторгнення залізниця здійснює перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, евакуаційні перевезення громадян. При цьому, відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення своєї інфраструктури, пошкодженої під час ракетних обстрілів; кількість зруйнованого та пошкодженого майна залізниця з 24.02.2022 становить 1 883 одиниці. Відповідач зауважує, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. При цьому, позивачем не надано доказів виконання ним стратегічних завдань для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни та відповідачу невідомі загальновідомі обставини, які б свідчили про аналогічний чи більший негативний вплив військової агресії на діяльність позивача, ніж на діяльність відповідача. До того є позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що порушення строків доставки вантажів за спірними накладними завдало йому збитків.

У підготовчому засіданні 15.09.2022 оголошено перерву до 13.10.2022.

28.09.2022 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив від 26.09.2022 № 11/2017514 (АВ), в якій на спростування заперечень відповідача зазначив, що:

- штраф, розрахований позивачем по залізничним накладним, наданим до матеріалів справи, частково задоволений відповідачем в ході претензійного порядку. При цьому, суми штрафу, відхилені залізницею по кожній претензії не відповідають наданому відповідачем до відзиву контррозрахунку сум штрафу. Крім того, на стадії претензійної роботи відповідач на згадував про наявність актів загальної форми ГУ-23 та пам`яток про подавання вагонів форми ГУ-45, на які посилається у відзиву, що на думку позивача, свідчить про їх на той час не існувало;

- дата та час, зазначені в графі 49 накладної, не є повідомленням про прибуття вантажу в розумінні Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів і, відповідно, не може бути використані як момент відліку строку на видачу та розкредитування вантажу. Крім того відмітка в цій графі свідчить лише про прибуття вантажу на станцію призначення і жодним чином не свідчить про видачу вантажу та подачу вантажу під приймально-здавальні операції. На думку позивача, норма про звільнення відповідача від відповідальності за прострочення доставки вантажу, у зв`язку з нерозкредитуванням одержувачем перевізних документів на вантаж, що прибув впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, не може бути застосована до взаємовідносин сторін. Доставка вантажу засвідчується відмітками в графах 56, 52 залізничних накладних, а не в графах 51, 49 накладних. Належних та допустимих доказів повідомлення вантажоодержувача про час подавання вагонів під вивантаження (повідомлення форми ГУ-2 та інші документи) і неприймання даного вантажу вантажоодержувачем відповідачем не надано;

- тимчасові перерви в перевезенні, про які зазначає залізниця, сталася не з вини відправника або одержувача, а здійснені залізницею з власних причин, тому відмітки проставлені в перевізних документах не є підставою для збільшення строку доставки вантажів. Тому немає жодної причини приймати до уваги зазначені в графі 49 залізничних накладних акти для подовження строку доставки вантажів. Крім того, акти загальної форми, надані відповідачем до матеріалів справи, є неналежними доказами у цій справі;

- в іншій частині штрафу заперечення відповідача відсутні, що свідчить про відсутність підстав щодо невизнання вимог позивача у даній справі;

- у відзиві на позовну заяву відповідач належним чином не обґрунтував наявність підстав для зменшення штрафу, не надав відповідних доказів на підтвердження обґрунтувань. Посилання заявника на те, що позивачем не понесені в зв`язку з несвоєчасною доставкою збитків, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. Сама лише відсутність завданих збитків, без врахування кількісної характеристики динаміки виконання зобов`язання, наявності заборгованості перед бюджетами, найманими працівниками, виробництво важливих для держави і суспільства товарів (робіт, послуг) та інших обставин, не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій. Позивач звертає увагу суду на додані до позовної заяви накладні та розрахунок суми штрафу, з яких вбачається що відповідачем допущено не одне порушення умов договору перевезення, а порушення умов 146 окремих договорів перевезення (залізнична накладна є договором перевезення окремого вантажу). Тому в даному випадку мова йде про 146 порушень відповідачем обов`язку своєчасно доставити вантаж на станцію призначення. Про дану обставину свідчать 146 накладних долучених до матеріалів справи. Крім того, при нормативному строку доставки вантажу в 2 доби по 146 накладних відповідач допустив прострочення доставки вантажу на строк від 2 діб до 15 діб. По 76 накладним прострочення строку доставки взагалі становить 4 і більше діб (до 15 діб). Дане прострочення порівняно з нормативним строком доставки є значним. При цьому, відповідач не надав жодного пояснення щодо причин такого суттєвого порушення договору перевезення з боку залізниці. Позивач стверджує, що дане порушення має системний характер, що свідчить про те, що даний випадок не є винятковим. Відповідачем не надано доказів та обґрунтувань того, в чому полягає винятковість даного випадку. Крім того, прострочення доставки вантажів відбулось не під час оголошення військового стану, а протягом серпня-жовтня 2021, тобто залізниці нічого не заважало належним чином виконати свої зобов`язання передбачені договорами перевезення. Просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Ухвалою господарського суду від 13.10.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за клопотанням сторін; підготовче засідання відкладено на 08.11.2022, із його проведенням у режимі відео конференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача.

28.10.2022 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив від 24.10.2022 № б/н, в яких зазначив, що в наданих відповідачем актах загальної форми ГУ-23, складених на станціях Знам`янка та Помощная, зазначено, що затримка відбулася у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, внаслідок введення карантину згідно постанови КМУ від 11.03.2020 року, а також дії конвенції заборон. Вказані акти загальної форми містять назву станції, на якій здійснено затримання вантажу, перелік осіб, які їх підписали, дату складення, копії актів загальної форми, надруковані в АРМ, про що безпосередньо зазначено на таких копіях, що спростовує доводи позивача про неналежність актів загальної форми. Крім того, вказує, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії Російської Федерації, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки, оскільки якби порушення строків перевезення вантажів мало б місце після 24.02.2022 (тобто, після запровадження військового стану), то підлягав би доведенню сам факт наявності такого порушення з огляду на очевидність причин затримки.

Ухвалою господарського суду від 08.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 01.12.2022, із його проведенням у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2022 розгляд справи відкладений на 14.12.2022.

У призначене судове засідання 14.12.2022 позивач явку повноважного представника не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 14.12.2022 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю або зменшити штраф до 90% з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заявах по суті справи.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту прострочення термінів доставки вантажу, вартість спірних перевезень, правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу.

Так, у період з серпня по жовтень 2021 року до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснено перевезення вантажу, одержувачем якого є Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними № 34569228, № 34674499, № 34677948, № 34677955, № 34677989, № 34683524, № 34730325, № 40716722, № 34642991, № 34752261, № 37617156, № 37618139, № 37721024, № 40244477, № 40312688, № 40462129, № 40462178, № 40471427, № 40504383, № 40581019, № 40620916, № 40581027, № 40621120, № 40782559, № 40827636, № 42951459, № 44946887, № 32185837, № 32228256, № 34893214, № 34893230, № 34939876, № 34939884, № 34939892, № 34939900, № 34940429, № 34952762, № 34952895, № 37998630, № 38021853, № 38042446, № 38057006, № 38316998, № 32206823, № 38304812, № 38313359, № 40916835, № 40916843, № 40955015, № 40955148, № 41047085, № 41047101, №41247560, №41464710, №41477977, №41477985, №41564121, №41647066, №41647074, № 41605841, № 41648601, № 41648619, № 41861667, № 41847278, № 38534129, № 38818811, № 38816963, № 38848404, № 38854279, № 38854287, № 38971479, № 39078712, № 39092010, № 39156799, № 39159744, № 39163506, № 39101266, № 39101274, № 39120563, № 39243902, № 39244603, № 39325204, № 39346234, №32413965 (т. 1, а.с. 77-160).

Позивач зазначає, що під час здійснення перевезень вантажів за вище переліченими накладними відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Відтак, на підставі п. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача залишок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 258 023 грн. 53 коп., який не був сплачений відповідачем у добровільному порядку після досудового врегулювання спору.

Відповідач із зазначеним розміром штрафу не погоджується, у добровільному порядку штраф не сплатив, що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, (далі - Статут), Правил обчислення термінів доставки вантажів, Правил оформлення перевізних документів, Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно із ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пп. 8 п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезення вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (п. 5 Статуту).

Правилами перевезення вантажів, а саме пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, а також п. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах - терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Пунктом 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів).

У той же час, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08 червня 2011 року № 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно із додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів:

- у графі № 31 накладної зазначається сума провізної плати;

- у графі № 32 плата за проїзд провідників;

- у графі № 33 плата за охорону вантажу залізницею;

- у графі № 34 усього сплачено відправником;

- у графах №№ 35-37 інші платежі на станції відправлення;

- у графі № 49 накладної "Відмітки залізниці" вказується повідомлення одержувача про прибуття вантажу. За необхідності вказуються: охорона залізниці, якщо вантаж підлягає обов`язковій охороні залізницею; відмітки про результати перевірки вантажу під час видачі, складання актів із зазначенням станції, яка склала акт; причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість затримки; відомості про переадресування вантажу, зміну одержувача тощо;

- у графі № 51 накладної "Календарний штемпель прибуття вантажу" вказується "Календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття" (заповнює залізниця);

- у графі № 52 накладної "Календарний штемпель видачі вантажу" вказується "Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі" (заповнює залізниця);

- у графі № 53 накладної "Підтвердження одержання вантажу Вантаж одержав" вказується "Дата одержання вантажу, номер довіреності на одержання вантажу, дата її видачі, серія і номер паспорта матеріально відповідальної особи, яка одержує вантаж, та її підпис. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис одержувача" (заповнює одержувач).

Згідно з п. 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

При цьому, слід зауважити, що встановлений п. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого п. 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що протягом серпня-жовтня 2021 на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними № 34569228, № 34674499, № 34677948, № 34677955, № 34677989, № 34683524, № 34730325, № 40716722, № 34642991, № 34752261, № 37617156, № 37618139, № 37721024, № 40244477, № 40312688, № 40462129, № 40462178, № 40471427, № 40504383, № 40581019, № 40620916, № 40581027, № 40621120, № 40782559, № 40827636, № 42951459, № 44946887, № 32185837, № 32228256, № 34893214, № 34893230, № 34939876, № 34939884, № 34939892, № 34939900, № 34940429, № 34952762, № 34952895, № 37998630, № 38021853, № 38042446, № 38057006, № 38316998, № 32206823, № 38304812, № 38313359, № 40916835, № 40916843, № 40955015, № 40955148, № 41047085, № 41047101, №41247560, №41464710, №41477977, №41477985, №41564121, №41647066, №41647074, № 41605841, № 41648601, № 41648619, № 41861667, № 41847278, № 38534129, № 38818811, № 38816963, № 38848404, № 38854279, № 38854287, № 38971479, № 39078712, № 39092010, № 39156799, № 39159744, № 39163506, № 39101266, № 39101274, № 39120563, № 39243902, № 39244603, № 39325204, № 39346234, №32413965 (далі разом - накладні).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів. При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Як вбачається з календарних штемпелів на вищевказаних накладних, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно з п. 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Також, позивачем дотримано вимоги п. 136 Статуту, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п. 134 Статуту, зокрема від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.

Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок штрафу судом визнається обґрунтованим, оскільки здійснений з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, у тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу і провізної плати.

Доводи відповідача щодо звільнення залізниці від сплати штрафу в сумі 72 712 грн 28 коп., у зв`язку із несвоєчасним розкредитуванням позивачем перевізного документу за накладними №№ 34677948, 34677955, 34677989, 38818811, 34674499, 38313359, 40916835, 40955015, 40955148, 41464710, 41477977, 41477985, 41847278, 41861667 судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзній колії , визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій. При цьому договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Сторонами розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії ВАТ ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (надалі - ЄТП), яким передбачені операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під`їзної колії.

Пунктами 5, 6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії ВАТ ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці від 30.09.2016 № ПР/М-16-3/1-НЮ, передбачено, що усі вагони передаються на під`їзну колію через інтервал 1година 40хвили, приймально-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків "А" і "Б" станції Запоріжжя - Ліве, вагони для під`їзної колії подаються локомотивами залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Окрім того, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема відомостей подачі вагонів, передбачені в п.п.2.6, 2.7 ЄТП.

Згідно з п. 2.6 ЄТП вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-відправних колій парку А (колії 2-11) та на одну з сортувально-відправних колій парку Б (колії №№32-36) станції Запоріжжя-Ліве.

Відповідно до п. 2.7 ЄТП передавальні (приймально-здавальні) операції при здачі вагонів на під`їзну колію ПАТ Запоріжсталь виконуються на одній із приймально-відправних колій №№2-11 парку А та на одній із сортувально-відправних колій №№32-36 парку Б станції Запоріжжя-Ліве. Передавальні 9прийомо-здавальні) операції складаються з технічного обслуговування і комерційного огляду вагонів.

Відповідно до п п. 1, 2 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Інформація одержувачів про вантажі, які мають надійти на станцію призначення, надається за договорами, укладеними одержувачами з залізницею. Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458).

Відповідно до п. п. 8, 10 Правил видачі вантажів датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагону під вивантаження, якщо вона здійснюється на місцях загального або незагального користування. При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться у місцях, установлених договорами про подавання й збирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/збирання вагонів.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, відповідно до п. 1 яких при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (пункт 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції - є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування.

В даному випадку вивантаження здійснювалося на під`їзній колії, що належать ПАТ Запоріжсталь. Акти загальної форми ГУ-23, які б свідчили про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, відповідачем не складалися. Отже, добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії.

Слід відзначити, що у постанові Вищого господарського суду України № 904/8914/15, а також у постановах з аналогічних справ № 904/7995/15, № 904/9497/15, № 904/8827/15, №904/6714/15, № 904/6949/15 зазначено, що добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції, вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти вантаж у термін, встановлений цією нормою Статуту.

Враховуючи наведене, господарський суд погоджується з доводами позивача, який позбавлений можливості отримати вантаж до виконання залізницею обов`язку з подачі вагонів своїм локомотивом на приймально-здавальні колії, а також підтвердити факт одержання вантажу (розкредитувати), тому добовий термін вивантаження та вивезення вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти/розкредитувати вантаж у термін, встановлений цією нормою.

Разом з тим, залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі вагонів на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені у п. п. 5, 6 договору від 30.09.2016 № ПР/М-16-3/1-НЮ за вищезазначеними накладними.

Крім того, сторонами не узгоджено порядок повідомлення про прибуття вантажу, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/1150/18 від 21.08.2018, залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019.

Слід також зазначити, що з введенням в дію електронного перевізного документа (ЕПД) під час перевезення вантажів залізничним транспортом повідомлення про прибуття вантажу відображається у електронній накладній, отримувач дізнається про прибуття вантажів без додаткових повідомлень, шляхом отримання електронного варіанту залізничної накладної за допомогою комп`ютерної програми Клієнт-УЗ.

Аналогічні висновки із вказаного спірного питання містяться у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 по справі № 908/1150/18 та від 28.11.2019 по справі № 904/2845/19.

При цьому, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем терміну доставки вантажів за накладними №№ 39101266, 32206823, 32228256, 32413965, 34569228, 34683524, 34730325, 34752261, 34893214, 34893230, 34939876, 34939884, 34939892, 34939900, 34952762, 34952895, 37617156, 38021853, 38042446, 38316998, 39101274, 39120563, 39325204, 39346234, 40244477, 40312688, 40462129, 40462178, 40620916, 40621120, 40716722, 40782559, 40827636, 40916843, 41047085, 41047101, 41247560, 41564121, 41648601, 41648619, 42951459, 37618139, 40471427, 40504383, 41605841, 41647066, 41647074, 44946887 (без урахування актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці) та , відповідно неправомірне нарахування штрафу на суму 160 020 грн 05 коп., суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції

Водночас слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Отже вищевказані норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

При цьому, на відповідача також покладено обов`язок надання суду належних доказів на підтвердження того, що саме відправником або одержувачем було допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу за спірними накладними.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Так, в обґрунтування заперечень відповідач посилається на наступні акти загальної форми ГУ-23: від 19.09.2021 № 27151, від 02.10.2021 № 28337, від 13.08.2021 № 23097, від 20.08.2021 № 23679, від 22.08.2021 № 23986, від 16.08.2021 № 23374, від 01.09.2021 № 25068, від 01.09.2021 № 25069, від 02.09.2021 № 25242, від 06.09.2021 № 25695, від 01.09.2021 №25089, від 22.10.2021 № 30791, від 26.10.2021 № 31266, від 27.10.2021 № 330, від 16.08.2021 № 23402, від 14.08.2021 № 23202, від 23.08.2021 № 24079, від 29.08.2021 № 24742, від 30.08.2021 № 24868, від 05.09.2021 № 25506, від 08.09.2021 № 25886, від 10.09.2021 № 26106, від 16.09.2021 № 26889, від 21.09.2021 № 27306, від 21.09.2021 № 27357, від 07.08.2021 № 22495, від 19.09.2021 № 27151, від 21.09.2021 № 27332, від 07.09.2021 № 22496, від 24.09.2021 № 6507, від 12.08.2021 № 5279, від 31.08.2021 № 5804, від 18.08.2021 № 5412, від 31.08.2021 № 5804, від 14.09.2021 № 6220, від 20.10.2021 № 7329, від 25.08.2021 № 5611, від 07.08.2021 № 6019, від 09.09.2021 № 6061, від 19.09.2021 № 6384, від 06.08.2021 № 5137, від 20.08.2021 № 5498, складені станціями Знам`янка та Помошная, відповідно до п. 2.9 наказу №644 від 21.11.2000.

Дослідивши акти, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, господарський суд зазначає про відсутність наступних актів: від 20.08.2021 № 23679 (натомість наданий акт від 19.08.2021 № 23679), від 01.09.2021 № 25068 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25068), від 01.09.2021 № 25069 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25069), від 22.10.2021 № 30791 (натомість наданий акт від 20.10.2021 №30791), від 05.09.2021 № 25506 (натомість наданий акт від 04.09.2021 № 25506), від 21.09.2021 № 27306 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 273065), від 21.09.2021 № 27332 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 27332). Акт від 20.08.2021 № 5498, на який посилається відповідач, в матеріалах справи взагалі відсутній.

У наявних вищевказаних актах загальної форми в описі обставин, що викликали складання акту значиться: "Термін доставки збільшується від 2-6 діб в межах ДН-3 Одеської залізниці згідно п. 2.9 нак. №644 від 21.11.2000 р. перерва в перевезенні не з вини залізниці, внаслідок введення карантину, згідно постанови КМУ від 11.03.2020 211 ст.41-1 Закону України Про торгово-промислові Палати в Україні, а також конвенц. заборон.

Господарський суд зазначає, що зазначені підстави затримки вагонів за вказаними накладними не є підставою для продовження терміну доставки вантажу згідно п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу.

Разом з цим, зазначені акти також не містять наведених у п.3 Правил складання актів підстав.

Таким чином, надані відповідачем акти загальної форми не є належними доказами, на підставі яких можна встановити причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, оскільки в порушення вимог п.8 Правил користування вагонами в актах загальної форми не вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів. Крім того, з положення п. 2.9 Правил вбачається, що строк подовжується за умови доведення, що затримка виникла з вини відправника або одержувача, або не з вини залізниці.

У свою чергу, Укрзалізниця має право запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення (ст. 29 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст. 29 Статуту залізниць України приймання вантажів до перевезення може бути тимчасово припинене або обмежене, про що залізниця повідомляє вантажовідправника, в порядку, визначеному договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, форма якого наведена у додатку 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 864/5085.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано належних доказів існування будь-яких конвенційних заборон на перевезення вантажів залізницями України.

Стосовно ведення карантину суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження карантинних обмежень введених на території України, які б обмежували вантажні перевезення.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для врахування актів, визначених в графі 49 залізничних накладних, оскільки вказані акти загальної форми не містять посилання на конкретні конвенції та карантинні обмеження, а зазначені у них відомості не дозволяють дійти висновку про існування підстав для збільшення терміну доставки вантажу.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач належних доказів відсутності вини в порушенні терміну доставки вантажів та заперечень по суті позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 258 023 грн 53 коп. суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 258 023 грн 53 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 90% суд зазначає таке.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У частині 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Верховним Судом неодноразово зазначалося, зокрема, в постановах від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 14.08.2018 у справі № 903/827/17, від 30.08.2018 у справі № 925/1587/17, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на досліджених доказах та на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Отже зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не зазначено причин несвоєчасної доставки вантажу на адресу позивача, який прибув у період з 08.08.2021 по 2910.2021 (тобто до оголошення воєнного стану на території України) та не доведено поважності причин пропуску такого строку.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки вказані відповідачем обставини не є винятковими. Господарський суд зазначає, що під час війни сторони знаходиться у рівних умовах ведення бізнесу та несуть тягар наслідків збройної агресії Російської Федерації.

Окрім того господарський суд зазначає, що Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладається на порушника відповідальність, яка, зокрема, передбачена пунктом 116 Статуту. Тобто штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту. При цьому зазначений штраф стягується незалежно від наявності збитків та наслідків. Перевезення вантажів є основним видом діяльності відповідача, а отже відповідач мав належно виконувати договірні зобов`язання.

Зважаючи на встановлені обставини справи, з метою дотримання балансу інтересів сторін, господарський суд доходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу та відмову у задоволенні клопотання відповідача.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 3 870 грн 35 коп. покладаються на відповідача.

Водночас, як встановлено судом, у поданій позовній заяві позивачем викладений попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, за яким розмір таких витрат позивав планує понести у сумі 15 000 грн 43 коп., та повідомлено суд про протягом п`яти днів після ухвалення рішення по даній справі позивачем удуть надані до суду докази понесення вказаних витрат, відповідно до норм ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата,, час і місце його проведення: строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) 258 023 грн 53 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч двадцять три грн 53 коп.) штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, 3 870 грн 35 коп. (три тисячі вісімсот сімдесят грн 35 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу на 22.12.2022 о год. 10 год. 40 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 3-303, за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

Позивачу у строк до 19.12.2022 надати до суду: докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.12.2022

Суддя І.А. Рудь