ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокуСправа № 912/1585/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №912/1585/22 від 07.11.2022

за позовом: Фізичної особи-підприємця Шимс Наталії Миколаївни (далі - ФОП Шимс Н.М.), РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Ставидлянське" Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України" (далі - ДП ДГ "Ставидлянське" ІСГС НААН), код ЄДР 31373027, вул. Центральна, 18, с. Ставидла, Кропивницький (Олександрівський) район, Кіровоградська область, 27332

про стягнення заборгованості за договором оренди у сумі 892 356,00 грн

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - адвокат Федоров З.Ф., ордер серія ВА №1025181 від 02.11.2022;

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ФОП Шимс Н.М. до ДП ДГ "Ставидлянське" ІСГС НААН про стягнення з відповідача 509 411,20 грн суми основного боргу, 14 902,47 грн 3% річних, 117 421,05 грн інфляційних втрат, 48 739,04 грн пені, 201 882,24 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем обов`язку з оплати вартості наданих послуг за Договором оренди №09/09/21 від 09.09.2021 сільськогосподарської техніки у розмірі 509 411,20 грн. Також, позивачем нараховано 14 902,47 грн 3% річних, 117 421,05 грн інфляційних втрат, 48 739,04 грн пені та 201 882,24 грн штрафу.

Ухвалою від 07.11.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1585/22, ухвалив справу №912/1585/22 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.12.2022 - 11:00, встановив сторонам строки для подачі заяв по суті справи.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату переказу №311, яке надійшло до суду 21.11.2022, відповідач отримав ухвалу від 07.11.2022 - 10.11.2022, тому п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов сплив 25.11.2022.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов.

Ухвалою від 06.12.2022 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/1585/22 до судового розгляду по суті на 22.12.2022 о 14:30 год.

21.12.2022 на електронну адресу суду (з КЕП) від відповідача надійшов відзив №б/н від 19.12.2022 на позовну заяву з вимогами:

1. Визнати поважними причини пропуску строку державним підприємством "Ставидлянське" інституту сільського господарства степу НААН України подання відзиву на позовну заяву та прийняти її до розгляду.

2. Повернутися до розгляду справи №912/1585/22 у підготовчому засіданні.

3. Відмовити ФОП Шимс Н.М. у задоволенні позову до ДП "ДГ "Ставидлянське" ІСГС НААН України.

Ухвалою від 22.12.2022 господарський суд у задоволенні вимог п. 1 відзиву №б/н від 19.12.2022 на позовну заяву щодо визнання поважними причини пропуску подання відзиву на позовну заяву відмовив. Відзив №б/н від 19.12.2022 на позовну заяву залишив без розгляду. У задоволенні вимог п. 2 відзиву №б/н від 19.12.2022 на позовну заяву щодо повернення до розгляду справи №912/1585/22 у підготовчому засіданні відмовив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

22.12.2022 до господарського суду електронною поштою без кваліфікованого електронного підпису надійшла заява №б/н від 22.12.2022 нібито від відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до п. 12, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги":

електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис;

кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Отже, за відсутності кваліфікованого електронного підпису документ, що надійшов на електронну адресу суду не вважається підписаним. Тому, правові підстави для його розгляду по суті відсутні.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №282, яке міститься в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Явка повноважного представника відповідача в судове засідання господарським судом обов`язковою не визнавалась.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 22.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

09.09.2021 між Фізичною особою-підприємцем Шимс Наталією Миколаївною (Орендодавець) та ДП "ДГ "Ставидлянське" ІСГС НААН (Орендар) укладено договір оренди №09/09/21 від 09.09.2021 сільськогосподарської техніки. (далі - Договір)

Відповідно до п. 1.1. Договору за даним договором Орендодавець зобов`язується передати у тимчасове володіння і користування Орендарю сільськогосподарську техніку разом з обслуговуючим персоналом, зазначену в додатку №1 до цього Договору, а Орендар приймає сільськогосподарську техніку разом з обслуговуючим персоналом, на дату підписання акту приймання-передачі сільськогосподарської техніки, та зобов`язується виплачувати Орендодавцеві орендну плату відповідно до строку використання орендованої техніки разом з обслуговуючим персоналом і повернути її у строк, встановленому цим Договором, згідно акту прийому-передачі.

Об`єктом цього договору є сільськогосподарська техніка разом з обслуговуючим персоналом, зазначена в додатку №1 до цього Договору. Комплектація сільськогосподарської техніки вказується в акті прийому-передачі сільськогосподарської техніки згідно Додаток №1 до Договору. (п. 1.2. Договору)

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що використання сільськогосподарської техніки не повинно суперечити її призначенню. Перелік робіт для яких сільськогосподарська техніка передається в оренду, строк оренди, вартість орендної плати зазначається в Додатку №2, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору Орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі провести розрахунок з Орендодавцем у відповідності з п. 3 цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата здійснюється Орендарем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Орендодавця, згідно виставлених рахунків в розмірі вісімдесят відсотків поки сільськогосподарська техніка перебуває в оренді та двадцять відсотків після підписання Акта наданих послуг з оренди та сплачується протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг з оренди.

Відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості, за кожний день допущеного прострочення, а також штраф у розмірі двадцять відсотків від суми договору.

Згідно з п. 6.1. Договору даний Договір набирає чинності з моменту підписання повноважними представниками сторін і діє до 08.09.2022, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Закінчення строку дії Договору не є підставою для відмови Сторін Договору від виконання в повному обсязі зобов`язань, що виникли під час дії даного Договору, чи будь-яким чином пов`язані або витікають з умов Договору. Орендар та Орендодавець цим заявляють, що на момент підписання даного Договору вони володіють достатньою правосуб`єктністю для підписання даного Договору і додаткові дозволи і документи отримувати не треба.

Усі додатки та доповнення до цього Договору є невід`ємною його частиною і мають юридичну силу, якщо вони підписані повноважними представниками обох Сторін. (п. 6.2. Договору)

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Сторонами укладено Додаток №1 до Договору №09/09/21 від 09.09.2021, відповідно до якого на виконання умов Договору №09/09/21 від 09.09.2021 Орендодавець передав, а Орендар прийняв наступну техніку: зернозбиральні комбайни NEWHOLLAND СSХ-7080 з жаткою 24 GVFPVarefeed (7,3 м) держ. № та візками в комплектному й робочому стані.

У додатку №2 до Договору №09/09/21 від 09.09.2021 сторони встановили таке: загальна площа (орієнтовна), га соняшник - 945,6; загальна площа (орієнтовна), га кукурудза - 215,7; вартість оренди за 1 га (гривень) соняшник - 850; вартість оренди за 1 га (гривень) кукурудза - 1120; загальна вартість оренди (орієнтовна), грн. - 1 045 344.

Також відповідно до п. 2. додатку №2 до Договору №09/09/21 від 09.09.2021 сторони вказали, що загальна вартість оренди техніки попередньо складає 1 047 344 000 грн (один мільйон сорок п`ять тисяч триста сорок чотири грн) та може бути змінена у відповідності з фактичним використанням техніки.

Додатки до договору підписані сторонами та скріплені печатками.

Відповідно до актів наданих послуг позивачем були виконані наступні роботи (надані такі послуги):

- оренда с/г техніки - 945,6 га, ціна з ПДВ 812,00 грн, всього на суму 767 827,20 грн (акт надання послуг №3 від 18.10.2021);

- оренда с/г техніки - 215,7 га, ціна з ПДВ 1 120,00 грн, всього на суму 241 584,00 грн грн (акт надання послуг №4 від 23.11.2021);

Також 18.10.2021 позивач виставив відповідачу рахунок №3 на суму 767 827,20 грн з ПДВ та 23.11.2021 - рахунок №4 на суму 241 584,00 грн з ПДВ.

На виконання своїх обов`язків за Договором, відповідач сплатив позивачу:

21.10.2021 - 199 000,00 грн. (платіжне доручення №4523);

21.10.2021 - 199 000,00 грн. (платіжне доручення №4524);

21.10.2021 - 102 000,00 грн. (платіжне доручення №4525).

Таким чином, загальна вартість наданих послуг за Договором, яку сторони зафіксували у актах наданих послуг становить 1 009 411,20 грн. При цьому, відповідач частково виконав свої зобов`язання за Договором та сплатив 500 000,00 грн.

25.08.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №7, у якому вказав, що у відповідача наявна заборгованість у сумі 509 411,20 грн, проте вказаний лист відповідач залишив без задоволення.

За вищевказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 509 411,20 грн основного богу, 14 902,47 грн - 3% річних, 117 421,05 грн - інфляційних втрат, 48 739,04 грн - пені та 201 882,24 грн - штрафу.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Частина 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1-2 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до актів надання послуг позивачем були виконані наступні роботи (надані такі послуги):

- оренда с/г техніки, кількість 945,6 га, ціна 812,00 грн на суму 767 827,20 грн (акт надання послуг №3 від 18.10.2021);

- оренда с/г техніки, кількість 215,7 га, ціна 1 120,00 грн на суму 241 584,00 грн (акт надання послуг №4 від 23.11.2021);

Всього надано послуг на суму 1 009 411,20 грн.

У вказаних актах надання послуг зазначено - "Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має".

Позивачем виставлено відповідачу такі рахунки:

- рахунок на оплату №3 від 18.10.2021 на суму 767 827,20 грн;

- рахунок на оплату №4 від 23.11.2021 на суму 241 584,00 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата здійснюється Орендарем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Орендодавця, згідно виставлених рахунків в розмірі вісімдесят відсотків поки сільськогосподарська техніка перебуває в оренді та двадцять відсотків після підписання Акта наданих послуг з оренди та сплачується протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг з оренди.

Акт надання послуг №3 підписано сторонами 18.10.2021, тому останній день сплати - 25.10.2021.

Акт надання послуг №4 підписано сторонами 23.11.2021, тому останній день сплати - 30.11.2021.

Надані послуги відповідачем оплачено частково в сумі 500 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №4523 від 21.10.2021 на суму 199 000,00 грн, №4524 від 21.10.2021 на суму 199 000,00 грн та №4525 від 21.10.2021 на суму 102 000,00 грн.

Відтак, відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань, не виконав наявний обов`язок щодо оплати за оренду майна в розмірі 509 411,20 грн.

Будь-яких доказів про сплату вказаної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання зі сплати за фактично надані послуги та не спростував заявлених позовних вимог, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, обумовлені Договором оренди №09/09/21 від 09.09.2021 сільськогосподарської техніки, та положення ст. 525-526 ЦК України, ст. 193 ГК України, а тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості в розмірі 509 411,20 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 14 902,47 грн та інфляційних втрат в сумі 117 421,05 грн господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов`язання з оплати наданих послуг відповідачем не виконані у строк, встановлений п. 3.1. Договору, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивач пред`явив до стягнення 3% річних на загальну суму заборгованості за послуги з оренди у розмірі 267 827,20 грн у сумі 8 210,92 грн за період 26.10.2021 до 02.11.2022 та в розмірі 241 584,00 грн у сумі 6 691,55 грн за період 01.12.2021 до 02.11.2022.

Всього 14 902,47 грн.

За перерахунком суду 3% річних виконаний арифметично вірно та складає 14 902,47 грн.

За розрахунком суду, інфляційні втрати за заборгованістю по Договору на суму 267 827,20 грн за період з 26.10.2021 по 02.11.2022 становлять 71 250,39 грн та на суму 241 584,00 грн за період з 01.12.2021 до 02.11.2022 - 61 841,48 грн, всього 133 091,87 грн. Проте, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено до стягнення меншу суму нарахування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 117 421,05 грн в межах заявлених позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 48 739,04 грн та штрафу у розмірі 201 882,24 грн, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 1, 3).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день допущеного прострочення, а також штраф у розмірі двадцять відсотків від суми договору.

Позивач пред`явив до стягнення 25 249,13 грн пені на суму заборгованості за послуги з оренди у розмірі 267 827,20 грн за період 26.10.2021 по 26.04.2022 та 23 489,91 грн на суму заборгованості за послуги оренди у розмірі 241 584,00 грн за період з 01.12.2021 до 01.06.2022. Всього: 48 739,04 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем арифметично вірно розраховано розмір таких вимог, пеня нарахована в межах визначених положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України, отже, за вказаних обставин вимоги про стягнення 48 739,04 грн пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою ст. 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Вказаного висновку дотримується Верховний Суд, у тому числі в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Таким чином, є правомірним нарахування позивачем пені і штрафу за період прострочення відповідачем виконання зобов`язання.

Пунктом 4.2. Договору у разі прострочення платежів Орендар сплачує Орендодавцю крім пені штраф у розмірі двадцять відсотків від суми договору.

Оскільки, відповідач прострочив оплату орендних платежів позивач нарахував штраф у розмірі 201 882,24 грн.

Відповідно до п. 1.4. Договору перелік робіт для яких сільськогосподарська техніка передається в оренду, строк оренди, вартість орендної плати зазначається в Додатку №2, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з Додатком №2 до Договору №09/09/2021 від 09.09.2021 загальна вартість оренди техніки попередньо складає 1 045 344 грн та може бути змінена у відповідності з фактичним використанням техніки.

Отже, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 201 882,24 грн. ( 1 009 411,20 грн х 20% = 201 882,24 грн)

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. У той же час Верховний Суд зауважує, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи. Зменшення розміру штрафу, пені, річних відсотків є правом суду і може бути реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 16.06.2021р. у справі №915/2222/19).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, який є найвищим судом у системі судоустрою України відповідно до ст. 125 Конституції України, та який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч.1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Господарський суд, враховуючи обставини даної справи, неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення зобов`язань у спірних правовідносинах чи будь-яких інших додаткових витрат позивача, завданих невиконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, причини невиконання зобов`язання, неспіврозмірність суми штрафних санкцій розміру невиконаного відповідачем зобов`язання, виходячи з інтересів сторін та враховуючи практику Верховного суду, вважає за можливе зменшити суму штрафу, стягнувши з відповідача 50% штрафу, відтак належною сумою до стягнення є штраф розмірі 100 941,12 грн (201 882,24 грн * 50% = 100 941,12 грн)

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів які спростовують вимоги позивача чи підтверджують виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати основної заборгованості та штрафних санкцій.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що відповідач, не надав доказів повного виконання взятих на себе зобов`язань, висновки суду про зменшення розміру штрафу, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 509 411,20 грн основного боргу, 14 902,47 грн - 3% річних, 117 421,05 грн - інфляційних втрат, 48 739,04 грн - пені та 100 941,12 грн штрафу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України").

Отже, з врахуванням вказаних норм, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 13 385,34 грн.

Крім того, господарським судом враховано, що представник позивача заявив у судовому засіданні про намір подати докази про понесення позивачем витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 221, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Ставидлянське" Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України" (код ЄДР 31373027, вул. Центральна, 18, с. Ставидла, Кропивницький (Олександрівський) район, Кіровоградська область, 27332) на користь Фізичної особи-підприємця Шимс Наталії Миколаївни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 509 411,20 грн основного боргу, 14 902,47 грн - 3% річних, 117 421,05 грн інфляційних втрат, 48 739,04 грн - пені, 100 941,12 грн штрафу, а також 13 385,34 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам засобами поштового зв`язку, а також позивачу на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідачу на e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повне рішення складено 29.12.2022.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.