ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2326/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

секретар судового засідання: Вакарчук Д. С.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодорашко А.В.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (пр-т Перемоги, 14, Київ, 01135, ) в особі Чорноморської філії державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрації морського порту Чорноморськ) (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., );

до відповідача: Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, );

про стягнення 6008264,95 грн.

1. Суть спору.

ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх.№2414/22 від 15.09.2022) до ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК», в якій просить суд стягнути з останнього 4837204,26 грн. заборгованості, 929390,07 грн. інфляційних втрат, 130047,68 грн. пені та 111622,94 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору про відшкодування витрат з використання електричної енергії №50-Пп-ЧФ-21 від 04.03.2021, а саме в частині повного та своєчасного повернення заборгованості за виставленими рахунками.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2022 було відкрито провадження у справі №916/2326/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.10.2022.

Між тим судове засідання, призначене на 17.10.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Невінгловської Ю.М. на лікарняному, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку.

18.10.2022 судом отримано від ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» клопотання (вх.№23038/22) про зменшення розміру пені.

Ухвалою суду від 20.10.2022 було призначено підготовче засідання по справі №916/2326/22 на 14.11.2022.

14.11.2022 до суду від ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) надійшли заперечення (вх.№25851/22) на клопотання про зменшення розміру пені.

У судовому засіданні 14.11.2022 суд ухвалою в протокольній формі оголосив про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 30.11.2022.

В судове засідання, призначене на 30.11.2022, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини відсутності суд не повідомив, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належим чином шляхом надіслання ухвал суду до електронного кабінету в системі Електронний суд, які були доставлені відповідачу, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку процесуальних документів.

Отже враховуючи, що судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду судової справи та те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку вирішити справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

У судовому засіданні 30.11.2022 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомив, що повне рішення буде складено 12.12.2022.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ).

Позивач повідомив, що між ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) та ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» було укладено Договір про відшкодування витрат з розподілу електричної енергії № 50-Пп-ЧФ-21 від 04.03.2021, за умовами якого ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» відшкодовує ЧФ ДП «АМПУ» витрати з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 09.12.2020 № 2374 за об`єктами ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК».

За твердженням позивача, для оплати вартості наданих у липні-грудні 2021 року послуг ЧФ ДП «АМПУ» було виставлено ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» наступні рахунки: №Пр/8839 від 31.07.2021 на суму 793646,52 грн.; №Пр/10162 від 31.08.2021 на суму 558648,92 грн.; №Пр/11954 від 30.09.2021 на суму 552618,17 грн.; №Пр/13228 від 31.10.2021 на суму 871703,42 грн.; №Пр/15036 від 30.11.2021 на суму 973996,58 грн.; №Пр/16074 від 31.12.2021 на суму 1086590,65 грн.

Як вказує позивач акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за вищезазначеними рахунками прийнято, підписано уповноваженою особою ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» та засвідчено печаткою підприємства.

Як вважає позивач, в порушення умов Договору відповідачем вищезазначені рахунки до теперішнього часу не сплачено, у зв`язку з чим за ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» рахується заборгованість у сумі 4837204,26 грн.

Також позивачем за порушення відповідачем терміну оплати наданих послуг, нараховано пеню у розмірі 50% облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, що складає 130047,68 грн., 3 % річних від простроченої суми, які складають 111622,94 грн. інфляційні втрати у розмірі 929390,07 грн.

Щодо зменшення пені позивач заперечує повністю проти задоволення даного клопотання, виходячи з наступного: 1) період прострочення оплати рахунків є значним; 2) відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, за яких можливе зменшення неустойки, а лише зазначено про скрутне матеріальне становище; 3) відповідачем не надано належних доказів на підтвердження його фінансового стану за 1 півріччя 2022 р. у зв`язку з відсутністю банківських документів; 4) у відповідача були наявні грошові кошти для виконання зобов`язань як на початок, так і на кінець звітного періоду згідно звіту про фінансовий стан за 2021 рік; 5) в період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. відповідачем здійснено 53 процедур закупівель товарів, робіт та послуг на загальну суму більше 145 млн.грн.; 6) посилання відповідача на значну заборгованість контрагентів перед відповідачем за звітний період в жодному разі не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки виникнення такої заборгованості ще раз доводить те, що показники діяльності підприємства безпосередньо залежать від ефективності діяльності його менеджменту та раціонального використання державних грошових коштів; 7) твердження відповідача про відсутність у позивача збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення строків виконання грошового зобов`язання не відповідає дійсності.

3.2. Доводи ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК».

По суті заявлених позовних вимог відповідач не виклав своїх заперечень, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Щодо зменшення розміру заявленої до стягнення пені відповідач зазначив, що це є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Відповідач зазначає, що ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» знаходиться у скрутному становищі, що виражається у збитках. У зв`язку із чим на підприємстві було прийнято ряд невідкладних та рішучих заходів, а саме: наказом від 20.12.2019 № 469 «Про зміну істотних умов праці» було встановлено з 01.03.2020 неповний робочий тиждень, зі зменшенням робочого тижня на один робочий день; наказом від 31.12.2019 № 500 було скасовано надбавки за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання; наказом від 31.12.2019 № 501 було скасовано надбавки за високі досягнення у праці та особливий характер роботи; наказами від 31.12.2019 № 503, 505 було прийнято заходи щодо подолання фінансової кризи, а саме призупинено нарахування та виплату близько 20 видів доплат, передбачених Колективним договором ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК».

Також відповідач вказує, що у зв`язку із введенням в Україні дії воєнного стану, ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» було вимушене видати наказ від 09 березня 2022 року №44 «Про заходи в період дії воєнного стану» та оголосити простій вдома працівникам підприємства, в тому числі і представникам по судовій справі, що розглядається, на строк до закінчення підстав, що зумовили оголошення простою - військова агресія Російської Федерації.

Отже, за твердженням відповідача ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» знаходиться у скрутному становищі, пов`язаному із зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично-економічну ситуацію в країні. Залишки коштів на рахунках ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату.

Як вказує відповідач, ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» докладає максимум зусиль для подолання фінансової кризи та оплати існуючої заборгованості перед Контрагентами.

Крім того відповідач звертає увагу, що Позивачем не було понесено збитків, матеріали справи не містять жодних доказів щодо понесення таких збитків, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення у господарській діяльності ДП «АМПУ» або її Чорноморської філії.

Враховуючи все вищевикладене, а також приймаючи до уваги майновий стан підприємства (збитки), причини неналежного виконання зобов`язання (зокрема заборгованість контрагентів та третіх осіб перед ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК»), відсутність будь-яких доказів понесення збитків внаслідок допущеного з боку ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» порушення грошових зобов`язань, незначність прострочення виконання, iстотну соціальну роль, яку відіграє господарська діяльність відповідача, з метою недопущення погіршення фінансового стану підприємства, ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» вважає за правомірне зменшити нараховану позивачем пеню до 1000,00 грн.

4. Обставини справи, встановлені судом.

04.03.2021 між ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (Виконавець) та ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» (Замовник) укладено договір про відшкодування витрат з використання електричної енергії №50-Пп-ЧФ-21, згідно умов якого, Замовник відшкодовує Виконавцю витрати з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 09 грудня 2020 №2374 (Послуги), за об`єктами Замовника.

Відповідно до п. 2.1 договору, облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Виконавцем та споживається Замовником на межі балансової належності об`єктів Замовника, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2374 та з урахуванням вимог цього Договору.

Згідно з п. п. 2.2 2.4 договору, послуги з розподілу електричної енергії здійснюється за фактом їх надання, згідно наданого Виконавцем та узгодженого Замовником Акту розподілу електричної енергії. У разі не узгодженого Замовником Акту розподілу електричної енергії протягом 5 (п`яти) календарних днів після його отримання, послуги з розподілу електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового місяця. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Виконавця. Погоджений Сторонами Акт розподілу електричної енергії є підставою для формування Виконавцем Акту наданих послуг за розрахунковий період.

Як передбачено розділом 3 договору, ціною цього Договору є вартість відшкодування витрат з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Замовника. Загальна ціна даного Договору становить орієнтовно 10420655,11 грн., у тому числі ПДВ 20% 1736775,85 грн. Тариф за надання Замовнику Виконавцем Послуг за даним Договором встановлюються НКРЕКП України, відповідно до затвердженої ним методики. Тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в Додатку 1 даного Договору «Порядок формування витрат, пов`язаних з розподілом електричної енергії», який є невід`ємною частиною Договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останнє число місяця). Протягом 7-ми (семи) робочих днів після закінчення розрахункового періоду Виконавець складає Акт наданих послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих Замовнику Послуг за даним договором та формує рахунок. (п.п. 4.1 4.2 договору).

Як встановлено п. 4.3 договору, сторони погодились, що Акт наданих послуг є документом, що підтверджує факт надання Виконавцем Послуг за даним Договором Замовнику. Прийом-передача акту наданих послуг та рахунку здійснюється Сторонами шляхом передачі їх Виконавцем до канцелярії Замовника. Замовник зобов`язаний, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після отримання Акту наданих послуг, повернути Виконавцю підписаний та засвідчений власною печаткою належний йому екземпляр Акту або, у разі наявності підстав, надати свої мотивовані зауваження. У разі невиконання Замовником зазначеного зобов`язання, Акт наданих послуг вважається прийняти ним без зауважень і має силу документу, підписаного Замовником. При цьому, у разі неотримання Замовником Акту наданих послуг з його вини, належний йому екземпляр надсилається Виконавцем на поштову адресу Замовника рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом поштового відправлення.

Відповідно до п. 4.4 договору, протягом дії Договору розмір попередньої оплати складає 100% від вартості за надані Послуги за попередній місяць. Авансовий платіж підлягає оплаті не пізніше 25-го числа місяця за який виставлено рахунок. Замовник щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює доплату різниці між сумою виставленого остаточного рахунку та сумою авансу. В разі якщо сума сплаченого авансу буде більшою за суму послуг, отриманою в поточному місяці, то різниця зараховується, як аванс наступного періоду.

Згідно п. 5.2 договору, Замовник зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати за надані Послуги в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором, у разі якщо надані Послуги відповідають умовам даного договору.

Водночас, як визначено п. 6.1 договору, виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надання Послуг.

Як передбачено п. п. 7.2 7.3 договору, в разі порушення Замовником терміну оплати наданих послуг, він сплачує Виконавцю пеню в розмірі 50% облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє Замовника від виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Даний Договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та скріплення печатками, при цьому Сторони домовились, що даний Договір регламентує взаємовідносини між Сторонами, що виникли з 01.01.2021 згідно ст. 631 ЦК України, і діє по 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного виконання. (п. 12.1 договору).

Додатком 1 до договору сторонами погоджено порядок формування витрат, пов`язаних з розподілом електричної енергії.

На виконання умов договору, позивачем надано відповідачу у липні-грудні 2021 року послуги з відшкодування витрат з використання електричної енергії на загальну суму 4837204,26 грн., що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками актами наданих послуг №Пр/8839 від 31.07.2021 на суму 793646,52 грн.; №Пр/10162 від 31.08.2021 на суму 558648,92 грн.; №Пр/11954 від 30.09.2021 на суму 552618,17 грн.; №Пр/13228 від 31.10.2021 на суму 871703,42 грн.; №Пр/15036 від 30.11.2021 на суму 973996,58 грн.; №Пр/16074 від 31.12.2021 на суму 1086590,65 грн., на підставі яких позивачем було виставлено відповідачу однойменні рахунки.

Відповідачем підписання актів наданих послуг не заперечується, отримання рахунків не спростовано, доказів оплати наданих послуг не надано.

Невиконання обов`язку ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» за договором про відшкодування витрат з використання електричної енергії №50-Пп-ЧФ-21 від 04.03.2021 щодо оплати отриманих послуг у встановлений строк стало підставою для звернення ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 4837204,26 грн. заборгованості, 929390,07 грн. інфляційних втрат, 130047,68 грн. пені та 111622,94 грн. 3% річних.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України зарахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази у сукупності, суд вважає доведеним факт надання позивачем послуг, обумовлених договором.

В свою чергу, оскільки належних доказів, які підтверджують оплату ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» наданих за договором №50-Пп-ЧФ-21 від 04.03.2021 послуг на суму 4837204,26 грн. відповідачем суду не надано, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч.1, 2 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних, наданих позивачем, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам чинного законодавства, а відтак приймає їх за основу при винесенні рішення та задовольняє відповідні вимоги у визначеній позивачем сумі 111622,94 грн.

Стосовно інфляційних нарахувань, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, суд вказує, що такі нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення на підставі розрахунків, що перевірені судом, складає 21379,40 грн., у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи положення п.7.2. договору, а також факт прострочення грошового зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу пені.

Перевіривши надані позивачем разом із позовною заявою розрахунки суми заборгованості та штрафних санкцій, суд вважає правильними та обгрунтованими, а також враховує відсутність відповідних заперечень, наданих з боку відповідача або контррозрахунку.

Водночас, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд дійшов наступних висновків:

Так, норми матеріального права, а саме ст.233 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому суд звертає увагу на тому, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені до 1000,00 грн., суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке:

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд, дослідивши наведені в клопотанні доводи та надані на їх підтвердження докази, дійшов висновку про те, що зазначені відповідачем обставини щодо майнового стану дійсно мають місце, про що свідчать в тому числі звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2022р., який засвідчує погіршення фінансового стану підприємства порівняно із аналогічним періодом попереднього року; наказ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» №469 від 20.12.2019р. про зміну істотних умов праці; наказ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» №500 від 31.12.2019р. про скасування надбавок за виконання особливо важкої роботи та термін її виконання; наказ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» №501 від 31.12.2019р. про скасування надбавок за високі досягнення у праці та особливий характер роботи; накази ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» №503 та №505 від 31.12.2019р. про заходи щодо подолання фінансової кризи; наказ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» №310 від 19.08.2021р. про зміну істотних умов праці; розшифровка дебіторської заборгованості, сума якої складає 186 412 тис. грн.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та ОМС повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, про те, що зазначені відповідачем обставини щодо введення в Україні воєнного стану дійсно мають місце та можуть опосередковано впливати на господарську діяльність відповідача.

При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання в результаті дій відповідача позивачу збитків, вимоги про стягнення яких взагалі позивачем не заявлялись, матеріали справи не містять.

Доводи позивача про наявність збитків, викладені у запереченнях щодо зменшення пені, не обґрунтовані належним чином.

Суд вважає за необхідне відзначити, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст. 219 Господарського кодексу України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваної пені є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.

Водночас зменшення розміру пені до заявленого відповідачем розміру фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права необхідність зменшення розміру заявленої до стягнення пені до 10000,00 грн.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для часткового задоволення позову ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення з ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» 4837204,26 грн. заборгованості, 929390,07 грн. інфляційних втрат, 10000,00 грн. пені та 111622,94 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, ) на користь Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (пр-т Перемоги, 14, Київ, 01135, ) в особі Чорноморської філії державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрації морського порту Чорноморськ) (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., ) основну заборгованість у розмірі 4837204/чотири мільйони вісімсот тридцять сім тисяч двісті чотири/грн. 26 коп., 929390/дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто/грн. 07 коп. інфляційних втрат, 111622/сто одинадцять тисяч шістсот двадцять дві/ грн. 94 коп. 3% річних та 10000/десять тисяч/грн. 00 коп. пені, а також 90123/дев`яносто тисяч сто двадцять три/грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 11 січня 2023 р. у зв`язку із екстреними та стабілізаційними відключеннями електроенергії у м. Одеса, зокрема, у Господарському суді Одеської області.

Суддя Ю.М. Невінгловська