ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2572/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна", смт. Дніпровське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія", м. Черкаси

про стягнення заборгованості у розмірі 793 175,30 грн. за договором постачання природного газу

Представники:

Від позивача: Дударенко А.Д., ордер серії АЕ № 1111792 від 23.08.2022, адвокат

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 793 175,30 грн. за договором постачання природного газу №03/1265-19 від 29.03.2019., яка складається з:

- 789 939, 65 грн. - основного боргу;

- 3 235, 65 грн. - 3 % річних.

Ухвалою від 29.08.2022 позовну заяву залишено без руху.

02.09.2022 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 06.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 27.09.2022.

23.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неотриманням позовної заяви та ухвали від 16.09.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

В даному клопотанні відповідач також просив:

- зобов`язати позивача направити копію позовної заяви з додатками на поштову адресу відповідача: 18001, м. Черкаси, вул. Надпільна, 261, офіс 209;

- направити відповідачу ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.09.2022.

27.09.2022 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання відповідача в частині зобов`язати позивача направити копію позовної заяви з додатками на поштову адресу відповідача, суд зазначив, що до позовної заяви надано докази направлення позивачем 23.08.2022копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача:18001, м. Черкаси, вул. Надпільна, 261, офіс 209.

Крім того, суд звернув увагу відповідача на те, що останній має змогу зареєструватись в підсистемі "Електронний суд", подавши відповідне клопотання.

Ухвалою від 27.09.2022 відкладено підготовче засідання на 17.10.2022.

17.10.2022 відповідач в підготовче засідання не з`явився, направив клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Крім того, відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив.

Позивач зазначив про неотримання ним відзиву, суд в підготовчому засіданні вручив представнику позивача копію відзиву.

Позивач заявив усне клопотання про продовження строку підготовчого засідання для надання йому часу для підготовки заперечень на відзив.

Ухвалою від 17.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 05.12.2022. Відкладено підготовче засідання на 14.11.2022.

21.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він також просить зменшити розмір позовних вимог, у зв`язку із сплатою відповідачем суми боргу в розмірі 90 000,00 грн., та стягнути з відповідача на його користь:

699 939,65 грн. - попередньої оплати,

6 694,00 грн. - 3% річних,

29 742,87 грн. - інфляційних втрат.

14.11.2022 позивач в підготовчому засіданні підтримав зменшені позовні вимоги.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився.

Ухвалою від 14.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.12.2022 о 10:45год.

22.11.2022 від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 24.11.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

05.12.2022 відповідач в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті позовних вимог.

Вступне слово позивача судом не заслухано.

Ухвалою від 05.12.2022 відкладено розгляд справи по суті позовних вимог на 15.12.2022.

07.12.2022 від позивача надійшла заява, в якій він зазначив про часткову сплату відповідчем суми боргу в розмірі 90 000,00 грн., просив закрити провадження у справі в цій частині та повернути сплачений судовий збір у розмірі 2 748, 54 грн.

Крім того, 07.12.2022 від позивача надійшла заява, в якій він повідомив про те, що ним будуть надані до суду усі докази витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

15.12.2022 відповідач не зміг під`єднатися до відеоконференції.

Суд заслухав вступне слово позивача та дослідив надані ним докази.

Ухвалою суду від 15.12.2022 відкладено розгляд справи по суті позовних вимог на 22.12.2022 об 11:30год.

20.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 22.12.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 21.12.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовлено

22.12.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

22.12.2022 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 03/1265-19 постачання природного газу від 29.03.2022 в частині повної та своєчасної поставки товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 699 939,65 грн.

Враховуючи прострочення поставки товару, позивач нарахував та просить стягнути інфляційні втрати за період прострочення липень 2022 вересень 2022 в розмірі 29 742,87 грн. та 3 % річних за період прострочення з 06.07.2022 до 17.10.2022 у розмірі 6 694,00 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві вказав, що не погоджується з пропозицією розірвати договір та вважає його чинним, оскільки позивачем не подано позову до суду про розірвання договору.

Також відповідач зазначив про часткове повернення сплачених коштів на прохання позивача.

ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ.

Позивач зазначив, що 14.06.2022 листом № 100/12 повідомив відповідача про своє бажання припинити дію договору достроково, на підстав п. 9.5. договору.

Таким чином датою припинення дії договору позивач вважає 05.07.2022 та наголошує про відсутність умови в договорі про обов`язкове досягнення згоди між сторонами щодо припинення дії договору.

Також позивач зазначив про те,що в листах № 79-22 від 24.06.2022 та № 143-22 від 06.09.2022 відповідач не зазначав заперечень щодо розірвання договору.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору, природа договору, строк поставки товару, факт поставки товару, строк оплати, наявність оплати. Правомірність нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна" (далі - покупець) укладено договір №03/1265-19 постачання природного газу від 29.03.2019.(далі - договір).

Предмет договору. Постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2019 році природний газ (код за ДК 016:2010.06.20.1: код ДК 021:20-7) (далі -газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором. (п. 1.1. договору).

Ціна договору. Загальна вартість договору визначається, як добуток місячних вартостей газу, що визначено у п. 2.2. договору. (п.4.1. договору).

Строк. Договір набирає чинності з 01.04.2019 і діє до 31.12.2019, а в частині невиконаних зобов`язань до їх повного виконання

Договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кількість пролонгацій необмежена. (п.9.1, 9.2 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк оплати. Наявність оплати. Строк поставки товару. Факт поставки товару.

Згідно пункту 3.1. договору споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника наступним чином: 100% вартості планового місячного обсягу газу, до 25 числа місяця, який передує місяцю поставки газу.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника (позивача) своєчасно поставити товар в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства та цього договору відповідає обов`язок покупця своєчасно, в повному обсязі у відповідності до умов договору оплачувати вартість товару.

Позивач здійснив попередню оплату вартості газу за грудень 2021 у розмірі 993 305,64 грн., про що свідчить платіжне доручення № 14273 від 24.11.2021.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Позивач зазначає, що припинив споживати природний га, внаслідок чого виникла переплата в розмірі 839 940,73 грн.

Пунктом 9.5. договору встановлено, що кожна сторона має право припинити дію договору достроково, якщо не має невиконаних зобов`язань перед іншою стороною та попередити про це останню письмово за 21 календарний день.

14.06.2022 позивач листом № 100/12 повідомив відповідача про бажання припинити дію договору на підставі п. 9.5. договору.

24.06.2022 відповідач направив позивачеві лист № 79-22 від 24.06.2022, в якому зазначив про наявність дебіторської заборгованості та про неможливість повернути кошти.

Отже, договір №03/1265-19 постачання природного газу від 29.03.2019 є таким, що припинив свою дію 05.07.2022.

Суд не приймає заперечення відповідача про продовження дії договору, оскільки договір не має обов`язкової умови про згоду відповідача про припинення договору.

Відповідач частково повернув сплачені позивачем кошти в розмірі 140 000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 8036 від 03.08.2022 на суму 50 000,00 грн. та № 8130 від 23.09.2022 на суму 90 000,00 грн.

Внаслідок цього сума переплати становила 699 939,65 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача.

Однак, 07.12.2022 позивач надав заяву, в якій зазначив, що відповідач частково повернув попередню оплату в розмірі 90 000,00 грн., внаслідок чого сума попередньої оплати, що належить до стягнення становить 609 939,65 грн.

В частині стягнення попередньої оплати в розмірі 90 000,00 грн. позивач просить провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Зважаючи на часткове повернення відповідачем попередньої оплати за спірним договором, суд зазначає, що відповідач своїми діями визнає позовні вимоги в цій частині.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 609 939,65 грн. підлягають задоволенню.

Розглянувши подане позивачем клопотання про закриття провадження в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 90 000,00 грн., господарський суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вчинення будь-яких дій, які не є способом припинення зобов`язання, що становить предмет спору, не свідчить про відсутність спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе лише в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування вже після відкриття судом провадження у справі та перебування справи у суді. Якщо ж предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина не тягне за собою такий наслідок, як закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Зважаючи на те, що відповідач сплатив заборгованість в розмірі 90 000,00 грн., що є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що частиною 3 ст. 231 ГПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 90 000,00 грн. підлягає закриттю.

Правомірність нарахування 3% річних.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 6 694,00 грн. 3 % річних за період прострочення з 06.07.2022 по 17.10.2022.

Суд перевірив розрахунок 3% річних, виявив помилки у визначенні періодів нарахування, тому вимога є такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 6 682,49 грн.

В частині стягнення 3% річних в розмірі 11,51 грн. слід відмовити.

Правомірність нарахування інфляційних втрат.

Пунктом. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач заявив вимогу про стягнення 29 742,87 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 06.07.2022 по 17.10.2022.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд зазначає, що позивачем не враховано вимоги, визначені вище, тому зважаючи на часткові повернення відповідачем попередньої оплати у спірний період, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача 609 939,65 грн. основного боргу, 6 682,49 грн. 3% річних.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 29 742,87 грн., 3% річних у розмірі 11,51 грн. слід відмовити.

В частині стягнення 90 000,00 грн. попередньої оплати провадження у справі закрити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивач згідно платіжних доручень № 16448 від 22.08.2022 на суму 11 879,63 грн. та № 16541 від 30.08.2022 на суму 18,00 грн. сплатив 11 897,63грн (а.с.49-50).

Позивачем 21.10.2022 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 90 000,00 грн.

07.12.2022 позивачем надано заяву про закриття провадження в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 90 000,00 грн. та клопотання про повернення сплаченого судового збору у розмірі 2 748,54 грн.

За змістом положень частини 4, 5 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до розділу 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" у застосуванні цієї статті господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно із положеннями п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку з поданням позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог, заяви про закриття провадження у справі в частині стягнення 90 000,00 грн., на підставі клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, поверненню підлягає 2 201,98грн. Про повернення судового збору постановляється ухвала.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 646 376,52 грн. за договором постачання природного газу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна Газопостачальна Компанія" (Ідентифікаційний код: 38553084, місцезнаходження: 18001, місто Черкаси, вул. Надпільна, буд. 261, офіс 209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна" (Ідентифікаційний код: 32128359, місцезнаходження: 51650, Дніпропетровська область, смт. Дніпровське, вул. Київська, буд. 10А) 609 939,65 грн. попередньої оплати, 6 682,49 грн. 3% річних, 9 249,65 грн. судового збору, про що видати наказ.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Закрити провадження у справі № 904/2572/22 в частині стягнення 90 000,00 грн. попередньої оплати.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лайкоред Україна" (Ідентифікаційний код: 32128359, місцезнаходження: 51650, Дніпропетровська область, смт. Дніпровське, вул. Київська, буд. 10А) з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 2 201,98 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 16448 від 22.08.2022, оригінал якого міститься в матеріалах справи, про що видати ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 02.01.2023.

Суддя Н.Г. Назаренко