ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2022р. Справа №905/803/22

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД», м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 427 793,78грн,

без виклику учасників справи,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД», м.Львів, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення 421051,20грн основного боргу, 4631,56грн інфляційних, 2111,02грн 3% річних (всього 427793,78грн).

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості за договором підряду №14/01-2019 від 14.01.2019 (оплата за актом №6 приймання-передачі виконаних робіт від 26.12.2019), право вимоги якої перейшло до позивача від Дочірнього підприємства «Чехпол Енерджі» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУМІС ІНВЕСТМЕНС ЛІМІТЕД» за договором про відступлення права вимоги № №22-01 від 22.01.2020.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/803/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 08.11.2022 для подання через відзиву на позов.

02.11.2022 на електрону адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов №06/291 від 02.11.2022, в якому товариство визнало позов в розмірі 427793,78грн., водночас просить суд надати ТОВ «Краматорськтеплоенерго» відстрочку виконання рішення до закінчення воєнного стану в Україні, але не більше ніж на один рік з дня ухвалення рішення. Аналогічний за своїм змістом відзив надійшов до канцелярію суду 10.11.2022.

14.11.2022 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 07.11.2022, в якій заперечує проти клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення, разом з цим вважає, що застосування розстрочки виконання рішення суду буде ефективним способом захисту інтересів позивача та не стане надмірним тягарем для відповідача. Враховуючи визнання позову відповідачем, товариство просить суд вирішити питання щодо повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 19.12.2022 клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку ч. 8 ст. 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у позові та підтверджується матеріалами справи, 14.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (далі - замовник) та Дочірним підприємством «Чехпол Енерджі» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУМІС ІНВЕСТМЕНС ЛІМІТЕД» (далі підрядник) було укладено договір підряду №14/01-2019 (виконання робіт з реконструкції теплоелектроцентралі ТОВ «Краматорськтеплоенерго» (далі - договір підряду), відповідно до п.2.1.1. якого підрядник зобов`язується виконати роботи відповідно до «Технічних завдань» (Додатки №1/N), зі своїх матеріалів, матеріальних ресурсів і обладнання за умови окремого погодження сторонами такого використання, із використанням матеріалів, матеріальних ресурсів та обладнання замовника в строки, за процедурою, в об`ємах і за ціною, узгодженою сторонами в договорі, відповідно до вимог даного договору, розробленої Підрядником або наданої замовником, технічної та проектної документації.

В свою чергу замовник зобов`язується на умовах цього договору передати підряднику будівельний майданчик» (фронт робіт), обладнання замовника, матеріали та матеріальні ресурси замовника, за умови окремого погодження сторонами такого використання, отримати дозвільні документи на проведення реконструкції до початку виконання підрядником будівельно-монтажних робіт та прийняття та оплата фактично виконані роботи та поставлене підрядником обладнання, матеріали та запасні частини (п.2.1.3. договору підряду).

Відповідно до п. 5.1.1. договору підряду, перед початком виконання робіт по кожному визначеному етапу замовник здійснює попередню оплату в обсязі 50% від вартості ціни кожного етапу чи підетапу, який підрядник має намір за погодженням із замовником виконати.

У п.5.1.6. сторони договору підряду дійшли згоди, що замовник оплачує фактично виконані підрядником роботи з розробки проектної документації протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання оригіналу рахунку, виставленого на суму виконаних підрядником і прийнятих замовником виконаних проектних робіт, на підставі підписаного обома сторонами Акту приймання-передачі виконаних проектних робіт (в тому числі за стадіями проекту та розділами стадій) з врахуванням здійснення попередньої оплати. Вартість розробки та узгодження завдання на проектування кожної із стадій проекту входить до вартості робіт з розробки проектної документації.

За умовами п.17.1. договору підряду, він набуває чинності з моменту підписання його замовником і підрядником і діє до 31.12.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань, включаючи гарантійні зобов`язання підрядника.

На виконання умов вказаного договору підряду, підрядник виконав на користь відповідача роботи етапу 7 графіку виконання робіт на суму 1 921 051,20грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним без зауважень між ДП «Чехпол Енерджі» ТОВ «РУМІС ІНВЕСТМЕНС ЛІМІТЕД» та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» актом №6 приймання-передачі виконаних робіт від 26.12.2019. Відповідно до вказаного акту, підрядник та замовник підтвердили сплату авансу у розмірі 960 525,60грн, у зв`язку з чим належить до сплати відповідачем 960 525,60грн.

За посиланнями позивача, у встановлений договором підряду строк відповідач не провів повний розрахунок за вказаним актом приймання-передачі виконаних робіт, внаслідок чого в останнього виник борг перед підрядником - Дочірним підприємством «Чехпол Енерджі» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУМІС ІНВЕСТМЕНС ЛІМІТЕД» у розмірі 421 051.20грн.

В подальшому, за вказаним зобов`язанням відбулася заміна кредитора на підставі укладеного між Дочірнім підприємством «Чехпол Енерджі» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» («Первісним кредитором») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» («Новим кредитором») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» («Боржником») договору про відступлення права вимоги №22-01 від 22.01.2020 (надалі - договір №22-01), відповідно до умов п. 1.1 якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги до Боржника, що виникло за зобов`язаннями Боржника по договору підряду №14/01-2019, укладеного 14.01.2019 між Боржником і Первісним кредитором (далі - основний договір).

За умовами п. 1.2 договору №22-01 Новий кредитор отримує право вимагати від Боржника сплати боргу за основним договором у розмірі 421051,20 (чотириста двадцять однієї тисячі п`ятдесят однієї) гривні 20 копійок, що виник за наслідком передання виконаних робіт згідно акту приймання-передачі виконаних робіт №6 від 26.12.2019 до основного договору.

Боржник надає згоду на заміну Первісного кредитора за основним договором на Нового кредитора та підтверджує наявність у нього грошового зобов`язання за основним договором перед Первісним кредитором у розмірі 421051,20 (чотириста двадцять однієї тисячі п`ятдесят однієї) гривні 20 копійок, яке після підписання цього договору стане зобов`язанням Боржника перед Новим кредитором (п.1.3 договору №22-01).

Відповідно до п.2.1. договору №22-01 відступлення права вимоги за цим договором є безоплатним.

За умовами п.3.1. договору №22-01 Первісний кредитор зобов`язаний передати Новому кредитору всі оригінали документів на підтвердження права вимоги за основним договором у момент підписання цього договору.

Згідно п.3.3. договору №22-01 на письмову вимогу Нового кредитора та у визначеній у такій вимозі строк, боржник зобов`язується сплатити Новому кредитору повну суму боргу, передбачену п.1.2. цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.5.1. договору №22-01).

Договір про відступлення права вимоги №22-01 від 22.01.2020 підписаний директором ДП «Чехпол Енерджи» ТОВ «РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД», представником ТОВ «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» та генеральним директором ТОВ «Краматорськтеплоенерго» без зауважень, підписи підприємств скріплені печатками. Відтак, боржник за договором підряду №14/01-2019 від 14.01.2019 був обізнаний про заміну кредитора за зобов`язанням за цим договором.

У виконання п. 3.1 договору №22-01 був підписаний Акт прийому-передачі №1 за договором про відступлення права вимоги №22-01 від 22.01.2022, за яким Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає право вимоги до Боржника з оплати боргу вартості виконаних робіт за актом приймання-передачі виконаних робіт №6 від 26.12.2019 у розмірі 421051,20грн.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання договору відступлення права вимоги сторонами суду не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до вимог п.3.3. договору №22-01, позивачем як новим кредитором було направлено на адресу відповідача вимоги №2207/03 від 15.07.2022 та №2208/01 від 10.08.2022 про сплату суми боргу у розмірі 421051,20грн. протягом встановленого у вимогах строків.

Однак, Боржник (відповідач) свої зобов`язання перед Новим кредитором (позивач) не виконав, що стало підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» з позовом у даній справі про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 421051,20грн, а також інфляційних втрат у розмірі 4631,56грн. та 2111,02грн 3% річних.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення заборгованості, яка виникла за договором підряду №14/01-2019 від 14.01.2019, право вимоги за якою відступлено позивачу за договором про відступлення права вимоги №22-01 від 22.01.2020.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» та Дочірнім підприємствам «Чехпол Енерджи» Товариства з обмеженою відповідальністю «Руміс Інвестменс Лімітет» договір №14/01-2019 від 14.01.2019 за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст.837 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено належним чином факт виконання робіт ДП «Чехпол Енерджі» ТОВ «РУМІС ІНВЕСТМЕНС ЛІМІТЕД» і приймання відповідачем без зауважень виконаних підрядних робіт на суму 1 921 051,20грн. Таким чином, підрядник виконав свої обов`язки перед відповідачем (замовником) у відповідності до умов договору підряду.

Статті 837,875,879 ЦК України зобов`язують відповідача виконати обов`язок по оплаті виконаних робіт у відповідності до умов договору.

Договором підряду №14/01-2019 від 14.01.2019 визначено порядок виконання відповідачем зобов`язань по сплаті вартості виконаних робіт.

Як встановлено судом, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з несплатою відповідачем робіт на суму 421 051,20грн.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При розгляді справи суд з`ясував, що відповідач не виконав свої обов`язки перед підрядником по оплаті виконаних робіт на суму 421051,20грн., чим порушив умови укладеного договору підряду в частині оплати виконаних робіт і вимоги Закону.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені статтею 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Позивач, як новий кредитор, звернувся з даним позовом до суду на підставі договору про відступлення права вимоги №22-01 від 22.01.2020, укладеного між підрядником, замовником и новим кредитором. За договором №22-01 від 22.01.2020 відступлено вимогу за договором підряду за зобов`язанням, яке виникло за актом приймання-передачі виконаних робіт №6 від 26.12.2019 у розмірі 421051,20грн.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За своєю правовою природою договір №22-01 від 22.01.2020 відповідає вимогам закону (ст.204,512-514,516,517 ЦК України), є дійсним договором про відступлення права вимоги, в результаті чого в правовідносинах за договором підряду змінився кредитор - ДП «Чехпол Енерджи» ТОВ «РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» на ТОВ «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (позивач).

Дослідивши зміст договору відступлення, суд приходить до висновку, що він був укладений згідно з волевиявленням сторін, при укладенні договору сторони визначили предмет зобов`язання, яке відступається.

Таким чином, позивач набув право на стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду.

На дату передачі права вимоги існувала заборгованість відповідача перед ДП «Чехпол Енерджи» ТОВ «РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» за договором підряду, строк оплати якої настав. Заборгованість у розмірі 421 051,20грн. є непогашеною і на день вирішення даного спору.

Про обізнаність відповідача про зміну кредитора в зобов`язанні за договором підряду свідчить підпис генерального директора ТОВ «Краматорськтеплоенерго».

За умовами п.3.3 договору №22-01 на письмову вимогу нового кредитора та у визначений у такій вимозі строк, боржник (відповідач) взяв на себе зобов`язання сплатити новому кредитору повну суму боргу, передбачену п.1.2. цього договору.

Як встановлено судом, позивач направляв на адресу відповідача вимогу №2207/03 від 15.07.2022 про сплату суми боргу у розмірі 421 051,20грн у строк протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, однак у будь-якому разі не пізніше 20 календарних днів з моменту її направлення. За наданими позивачем роздруківками з сайту «Укрпошти» вимога №2207/03 була направлена на адресу відповідача 15.07.2022, однак повернута поштою за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання 06.08.2022.

Позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу №2208/01 від 10.08.2022 про сплату суми боргу протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги, яка також повернулася у зв`язку з неотриманням адресатом.

Сам лише факт неотримання боржником кореспонденції, яка направлялася за належною адресою і яка повернулася у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

На час звернення з даним позовом настав строк виконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В той же час, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 ГПК України, які б спростовували факт наявності заявленої заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що невиконання п.3.3 договору про відступлення права вимоги є наслідком настання обставин, які від нього не залежали, зокрема, знаходження товариства в зоні бойових дій, скрутне фінансове становище.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 ГПК України відповідач, зокрема, має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вказані обставини та те, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, виходячи з того, що позов обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 421 051,20грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4631,56грн, 3% річних у розмірі 2111,02грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Так, на підставі статті 625 ЦК України відповідно до наданого суду розрахунку нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за період з 07.08.2022 по 06.10.2022.

Позивач обґрунтовуючи початок періоду нарахування 3% річних в позовній заяві посилається на практику Верховного Суду та починає нараховування з наступного дня після оформлення органом поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 2 п.1.7 та п. 1.7-1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд у постанові від 20.06.2018 по справі №925/1049/13.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність його дій (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Враховуючи встановлений у вимозі №2207/03 строк оплати - у будь-якому разі не пізніше 20 календарних днів з моменту її направлення (15.07.2022), нарахування 3% річних з 07.08.2022 є правомірним.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок 3% річних (в межах обраного позивачем періоду нарахування), суд встановив, що вимоги в цій частині є правомірними, відтак підлягають задоволенню у розмірі 2111,02грн.

На підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував також інфляційні втрати у розмірі 4631,56грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 по справі №910/13071/19 дійшов висновків, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Оскільки на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані позивачем на суму боргу у розмірі 421051,20грн із застосуванням індексів інфляції за серпень 2022, враховуючи вищевикладене, період нарахування є правомірним.

Суд перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок інфляційних, в межах обраного позивачем періоду, встановив, що арифметичний розрахунок є вірним вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 4631,56грн.

У відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про відстрочку виконання рішення суду про стягнення 427 793,78грн до закінчення воєнного стану в Україні, але не більше ніж на один рік з дня ухвалення такого рішення.

У статті 238 ГПК України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується, зокрема, про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Отже, процесуальним законом передбачена можливість надання відстрочки або розстрочки виконання рішення в момент його прийняття, при цьому, підстави для такої відстрочки або розстрочки містяться у статті 331 ГПК України, яка визначає порядок розгляду такої заяви на стадії виконання рішення, а саме: підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 331 ГПК України).

Відповідно до частин 4 та 5 статті 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки та відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Водночас, господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Суд оцінює докази, які підтверджують наявність підстав для розстрочення чи відстрочення виконання рішення, за правилами ст. 86 ГПК України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В обґрунтування поданого клопотання ТОВ «Краматорськтеплоенерго» посилається на скрутне фінансове становище підприємства та збиткову господарську діяльність. Відповідач стверджує, що відкриття виконавчого провадження про стягнення одночасно всієї суми боргу у розмірі 427 793,78грн заблокує його фінансову діяльність та унеможливить виконання рішення суду, призведе до виникнення заборгованості з заробітної плати працівників, які підтримують роботу ТЕЦ, через що можливе зупинення постачання теплової енергії населенню Краматорської міської територіальної громади.

Водночас відповідач вказує також на існування надзвичайних обставин в Україні через військову агресію РФ проти України та знаходження підприємства на території територіальної громади, яка постійно знаходиться під артилерійськими та ракетними обстрілами.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти відстрочки виконання рішення суду, оскільки економічна ситуація в Україні в рівній мірі впливає на фінансове становище обох сторін, ТОВ «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» також перебуває у скрутному фінансовому становищі. Водночас позивач вважає, що застосування розстрочки виконання рішення суду захистить інтереси позивача та в свою чергу не стане надмірним тягарем для відповідача.

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем надані, зокрема, наступні копії документів: довідка про фінансовий стан №07/290 від 02.11.2022, відповідно до якої наявна кредиторська заборгованість перед товариством у загальному розмірі 1 358 066 918,40грн, а також наявна дебіторська заборгованість населення за теплову енергію у розмірі 244 476 007, 71грн; баланс підприємства, відповідно до якого станом на 31.12.2021 збитки товариства складають 449 408 000,00грн.; розпорядження Краматорської міської військової адміністрації №63 від 17.10.2022, наказ №84-ЗП від 06.04.2022 про оголошення простою на підприємстві з 07.04.2022 по 30.09.2022; протокол засідання дирекції товариства від 08.08.2022, відповідно до якого прийнято рішення з 01.09.2022 призупинена дія трудових договорів з працівниками підприємства, виконати заходи з консервації основного, допоміжного обладнання; акт звірки розрахунків від 12.01.2021 №02/32-102 між ДП «Енергоринок» та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» за куповану ОРЕ електроенергію станом на кінець дня 31.12.2020, відповідно до якого дебіторська заборгованість перед відповідачем складає 65 514 404,70грн.; договір №4259/03 від 19.09.2007, договір №4242-ПСО (ТКЕ)-6 постачання природного газу від 31.10.2022.

Таким чином, надані відповідачем документи підтверджують скрутне фінансове становища відповідача на час винесення рішення у справі.

Водночас суд відзначає, що питання про відстрочення, розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарським судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення, розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, відтак суд повинен досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення, розстрочення.

Суд звертає також особливу увагу на те, що матеріали справи свідчать про те, що строк оплати за актом актом приймання-передачі виконаних робіт №6 від 26.12.2019 сплив ще на початку січня 2020 року, тобто строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду настав ще за два роки до початку військової агресії Російської Федерації проти України та, відповідно, введення воєнного стану.

Що ж до загального економічного та політичного стану країни, то його наслідки торкаються обох сторін у процесі їх діяльності. Враховуючи також інтереси позивача, суд вважає, що внаслідок порушення грошового зобов`язання відповідачем позивач майже три роки не отримує те, на що розраховував, тим самим не досяг очікуваних результатів від своєї господарської діяльності, що також в значній мірі впливає на його фінансове становище.

Крім того, слід наголосити, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю, у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява N 22774/93, пункт 74).

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі N920/199/16.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення, розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Дійсно, фінансово-економічний стан відповідача є дуже складним. Разом з тим, судом враховано, що відповідач є підприємством, яке забезпечує централізоване опалення в Краматорській територіальній громаді, в свою чергу місто Краматорськ знаходиться в зоні активних бойових дій, одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до зупинки фінансово-господарської діяльності підприємства відповідача, а відтак вплине на забезпечення громади міста опаленням у зимовий період.

В свою чергу, позивачу за його вимогами буде присуджено грошові кошти у відшкодування його матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення сплати заборгованості.

Оцінюючи вищенаведені обставини, дотримуючись балансу інтересів сторін, суд вважає, що розстрочення виконання рішення є тією мірою, яка надасть можливість працювати суб`єкту господарювання та здійснювати поступове погашення заборгованості частками з певним інтервалом у часі.

Отже, враховуючи вказане вище, приймаючи до уваги наявність заперечень з боку позивача щодо відстрочення виконання зобов`язання відповідача та відсутність заперечень з його боку щодо надання відповідачу розстрочки, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання рішення суду в частині сплати присуджених до стягнення коштів на 5 місяців рівними частинами та про відсутність підстав для його відстрочення.

Суд вважає, що розстрочка виконання рішення в даній справі на п`ять місяців не порушить баланс інтересів сторін, а досягне мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, сприятиме можливості продовження господарської діяльності боржника і зробить реальною можливість отримання позивачем стягнутих за рішенням суду коштів.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву викладений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які очікує понести товариство у розмірі 32 300грн. у зв`язку з розглядом даної справи. Водночас у позові є твердження про надання підтверджуючих доказів не пізніше п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі, тобто у строки передбачені статтею 129 ГПК України,

Враховуючи викладене, станом на час винесення рішення у суду відсутні підстави для розгляду питання розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката.

Щодо розподілу між сторонами витрат по сплаті судового збору.

Згідно платіжного доручення №773 від 06.10.2022 при поданні позову позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 6416,91грн.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні приписи містяться в ч.3 ст.7 ЗУ Про судовий збір.

Як вже зазначалося судом, у відзиві на позовну заяву, який поданий відповідачем до суду до початку розгляду справи по суті, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Отже, 50% суми судового збору в розмірі 3208,45грн підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України. В той же час, інша частина сплаченої суми судового збору у розмірі 3208,45грн покладається на відповідача відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-238, 247, 252, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД», м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» м.Краматорськ, про стягнення 427793,78грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 8-Д; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (79026, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 98; ) суму боргу у розмірі 421051,20грн, інфляційні втрати у розмірі 4631,56грн., 3% річних у розмірі 2111,02грн та судовий збір у розмірі 3208,46грн.

Розстрочити виконання рішення суду від 23.12.2022 у справі №905/803/22 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 8-Д; ) основного боргу у розмірі 421051,20грн, інфляційних втрат у розмірі 4631,56грн., 3% річних у розмірі 2111,02грн строком на 5 (п`ять) місяців рівними частинами наступним чином:

- суми 85 558грн. 75коп у строк до 31.01.2023;

- суми 85 558грн. 75коп у строк до 28.02.2023;

- суми 85 558грн. 75коп у строк до 31.03.2023;

- суми 85 558грн. 75коп у строк до 30.04.2023;

- суми 85 558грн. 78коп у строк до 31.05.2023;

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕХПОЛ ЕНЕРДЖІ РУМІС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (79026, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 98; ) судовий збір в сумі 3208,46грн., сплачений згідно платіжного доручення №773 від 06.10.2022.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2022, вихід за межі встановленого ст.248 ГПК України строку складання повного тексту рішення був обумовлений загальновідомими обставинами, пов`язаними із триваючою військовою агресією російської федерації на територію України, зокрема, фактами знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету.

Суддя Ю.В. Макарова