номер провадження справи 15/125/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 Справа № 908/1485/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця, 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108

до відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжкокс, 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4

про стягнення грошових коштів

за участю секретаря судового засідання Кабак І.Ю.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Губорєва Я.А., довіреність № 910 від 07.12.2022;

від відповідача: не з`явився;

вільний слухач: Савчук О.С., паспорт НОМЕР_1 виданий Мелітопольським МВ України в Запорізькій області 09.07.1998;

суть спору

23.08.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця до відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжкокс, м. Звапоріжжя про стягнення 550 393,68 грн плати за користування вагонами.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1485/22 та визначено до розгляду судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 29.08.2022 позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, допущених позивачем.

05.09.2022 на адресу Господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця, м. Дніпро про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду 06.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1485/22. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 06.10.2022.

Ухвалою суду 13.10.2022 перенесено підготовче засідання на 24.10.2022. Ухвалою суду 24.10.2022 відкладено підготовче засідання на 08.11.2022. Ухвалою суду 08.11.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 24.11.2022. Ухвалою суду 24.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2022. Ухвалою суду від 12.12.2022 в судовому засіданні оголошеноо перерву до 28.12.2022.

У судовому засіданні 28.12.2022 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою програмного комплексу Акорд.

У судовому засіданні 28.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №00191224/2020-0001 від 30.06.2020 «Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» та договором №ПР/М-18-3/2-429 НЮдч від 16.05.2018 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс», яка примикає до станції 3апорiжжя Лiве», щодо плати за користування вагонами в розмірі 550 393,68 грн. Посилаючись на норми ст. 307 Господарського кодексу України, ст. ст. 908, 920 Цивільного кодексу України. ст. 8 Закону України Про залізничний транспорт, п. п. 3, 4, 6, 8, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, ст. ст. 2, 3, 42, 46, 71, 119, 125 Статуту залізниць України.

Представник відповідача в судове засідання 28.12.2022 не з`явився. На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 27.09.2022, в якому останній проти позову заперечує та зокрема зазначає, що порушення зобов`язання сталось з боку відповідача внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Представник позивача підтримав відповідь на відзив зазначивши, що нараховані позивачем та пред`явлені до стягнення плата за користуванням вагонами є основним зобов`язанням відповідача перед позивачем за надані йому послуги залізниці, а не відповідальністю відповідача. Враховуючи викладене, посилання відповідача на настання форс мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку сплатити нараховану плату. Також, вважає що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обстави не є належним доказом існування форс мажорних обставин у справі. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

У судовому засіданні 19.12.2022 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд установив.

Взаємовідносини АТ «Українська залізниця» (позивач) з Приватним акціонерним товариством Запоріжкокс (відповідач) щодо організації перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються договором №00191224/2020-0001 від 30.06.2020 «Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» та договором №ПР/М-18-3/2-429 НЮдч від 16.05.2018 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс», яка примикає до станції 3апорiжжя Лiве».

Відповідно до п. 1.1 договору №00191224/2020-0001 від 30.06.2020 «Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або у вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг i проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4 договору).

Обов`язками замовника, за цим договором, зокрема, є: надання або організація надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором, з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язана iз затримкою вагонів, контейнерів i вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника; та інше (п.п. 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 договору).

Відповідно до пункту 1 договору №ПР/М-18-3/2-429 НЮдч від 16.05.2018 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії, яка примикає до станції 3апорiжжя Лiве», згідно iз Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів i на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції 3апорiжжя Лiве стрілочним переводом №4 у парній горловині парку «А» i яка обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до п. 6 №ПР/М-18-3/2-429 НЮдч від 16.05.2018 вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з передавальних колій парків «А» і «Б» станції Запоріжжя-Ліве. Здавання вагонів у комерційному відношенні і технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на передавальних коліях парку «А». Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

3гiдно з п.15 договору №ПР/М-18-3/2-429 НЮдч від 16.05.2018 власник колії сплачує залiзницi плату:

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами i контейнерами та ставками наведеними в Тарифному керівництві №1;

- збір за зберігання вантажу у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори i плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

На станцію 3апорiжжя Лiве на адресу одержувача ПрАТ «Запоріжкокс» прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за перевізними документами (накладні): № № 53545760, 53542445, 53542320, 53543971, 53542437, 53542577, 53537924, 53542312, 46525945, 53549721, 53546859, 53539870, 53537841, 32115098, 46295432, 53549705, 53549754, 53549689, 53549739, 53519872, 46290722, 53533337, 53533196, 53545760, 53533311, 46290748, 46258497, 53533329, 46480067, 46474870, 46474862, 53542452, 53542361, 53550836, 53551768, 53550828, 53551719, 53550307, 53550299, 53550273, 53546735, 53550810, 53551735, 53550281, 53552170, 53550463, 53550455, 53551727, 53552477, 53549192, 53549234, 53549481, 53565529.

Щодо вагонів, які прибули на адресу ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» за вище переліченими накладними і своєчасно не забиралися відповідачем на під`їзну колію, у відповідності з п.8 Правил користування вагонами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України вiд 25.02.1999 №113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції Україні 15.03.1999 за N165/3458, позивачем на підтвердження затримки вагонів на станції 3апорiжжя Лiве в очiкуваннi подачі під вантажні операції з вини відповідача, складено акти загальної форми ГУ-23 на початок затримки/на кінець затримки: № 1122 вiд 26.02.2022 - № 1130 вiд 27.02.2022; № 1275 вiд 02.04.2022 - № 1285 вiд 04.04.2022; № 1287 вiд 04.04.2022 - № 1297 вiд 08.04.2022; № 1288 вiд 05.04.2022 - № 1289 вiд 05.04.2022; № 1294 вiд 07.04.2022 - № 1299 вiд 09.04.2022; № 1301 вiд 11.04.2022 - № 1303 вiд 11.04.2022; № 1305 вiд 11.04.2022 - № 1312 вiд 13.04.2022; № 1308 вiд 12.04.2022 - № 1309 вiд 12.04.2022; № 1314 вiд 14.04.2022 - № 1323 вiд 15.04.2022; № 1316 вiд 14.04.2022 - № 1320 вiд 15.04.2022; № 1317 вiд 15.04.2022 - № l319 вiд 15.04.2022; № l318 вiд 15.04.2022 - № 1326 вiд 16.04.2022; № l325 вiд 16.04.2022 - № 1329 вiд 16.04.2022; № 1328 вiд 16.04.2022 - №1332 вiд 17.04.2022.

Засвідчені даними актами загальної форми обставини підтверджено обома сторонами, як представником залізниці так і представником ПрАТ «Запоріжкокс». Даний час затримки вагонів по станційних коліях було враховано позивачем в подальшому при нарахуванні плати за користування вагонами.

Відповідно до умов договору № ПР/М-18-3/2-429 НЮ дч від 16.05.2018 передача вагонів на під`їзду колію відповідача виконується локомотивом власника колії, час подання вагонів та їх збирання з під`їзної колії підтверджується памятками про подавання та збирання вагонів. Час перебування (знаходження) вагонів на під`їзних коліях відповідача враховується до нарахування плати за користування вагонами, за виключенням випадків передбачених Правилами користування вагонами (пункт 16).

За час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 15049263, 15049264, 15049265, 16049274, 16049275, 17049278, 18049279, 18049281, 19049289 у розмірі 550 393,68 грн.з урахуванням ПДВ.

Вiдомостi плати за користування вагонами та накопичувальні картки пiдписанi відповідачем iз зауваженнями: «сплаті не підлягає через настання обставин непереборної сили (форс-мажор), які підтверджені листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, про що АТ «Укрзалізниця» була повідомлена листами №№ 80/2009773, 80/2009774 від 01.03.2022».

Відмова відповідача здійснити оплату зазначених сум стала підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вiдповiдно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт", перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу i пошти залізничним транспортом загального користування здійснюється на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, вiдправникiв i одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджений Статут залізниць України (далi - Статут), який згідно зi статтею 2 визначає обов`язки, права i відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ i громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу i пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 3 Статуту визначено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу i пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження i розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Вiдповiдно до статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залiзницi з підприємством, порядок i умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі i забирання вагонів i контейнерів на залiзничнiй під`їзній колії встановлюються договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

За приписами ст. 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Згідно з абз. 2 п. 6 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що в разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до абз. 1 п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідно до ст. 46, 47, 119 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом. За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

За приписами ч. 1 ст. 125 Статуту після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач.

Враховуючи викладене, позивачем було правомірно нараховано плату за користування вагонами в сумі 550 393,68 грн.

Доводи відповідача щодо необхідності врахування при нарахуванні плати за користуванням вагонами часу комендантської години суд відхилив з огляду на те, що відповідно до рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022, яким затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обв`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час дії воєнного стану в Україні» та роз`яснення директора департаменту комерційної роботи Укрзалізниці від 05.04.2022, такі обставини засвідчуються актами загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування із зазначенням конкретного опису обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання акту.

У спірному випадку такі акти загальної форми ГУ-23 не складались, тому відсутні підстави для врахування часу комендантської години при нарахуванні плати за користуванням вагонами.

Доводи відповідача про те, що порушення зобов`язання сталось з боку відповідача внаслідок дії форс-мажорних обставин судом відхилені з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Виходячи з наведених норм, наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання основного зобов`язання.

Нараховані позивачем та пред`явлені до стягнення плата за користуванням вагонами та збір за зберігання вантажу є основним зобов`язанням відповідача перед позивачем за надані йому послуги залізниці, а не відповідальністю відповідача. Враховуючи викладене, посилання відповідача на настання форс мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку сплатити нараховану плату.

Крім того, суд зазначає, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин адресований «всім, кого він стосується». Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати статутну діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити повістю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжкокс (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 00191224) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код юридичної особи 40081237) плату за користуванням вагонами в сумі 550 393,68 грн (п`ятсот п`ятдесят тисяч триста дев`яносто три гривні 68 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжкокс (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 00191224) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код юридичної особи 40081237) витрати зі сплати судового збору в сумі 8255,90 грн (вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 90 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 січня 2023 року.

Суддя І. С. Горохов