ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2022 р. Справа№ 910/2718/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників:

від позивача: Запорожець Д.Ю. (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Фокін С.О. (в залі суду);

від третьої особи: Мазуренко Т.С. (в залі суду);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Банк Альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 (повний текст рішення складений 23.03.2021)

у справі № 910/2718/20 (суддя Головіна К.І.)

за позовною заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Акціонерного товариства "Банк Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна"

про стягнення 1 344 030,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ", позивач) до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс", відповідач) про стягнення грошових коштів за банківською гарантією у сумі 1 344 030,00 грн.

В обґрунтування позову ДП "АМПУ" зазначило, що відповідачем були порушені взяті на себе гарантійні зобов`язання (якими забезпечувалось виконання договору підряду № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018 р., укладеного позивачем з ТОВ "Гідробуд Україна"), в частині виплати суми гарантії, обумовленої сторонами у договорі гарантії. У позові ДП "АМПУ" просило стягнути з АТ "Банк Альянс" банківську гарантію у сумі 1 344 030,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Акціонерного товариства "Банк Альянс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" про стягнення 1 344 030,00 грн. задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства "Банк Альянс" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" банківську гарантію у сумі 1 344 030,00 грн., судовий збір за подачу позову в сумі 20 160,45 грн. та за подачу апеляційної скарги у сумі 2 102,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що доводи відповідача про те, що Ревенко О.В. не є представником пошти ("Укрпошти"), а тому не мав права здійснювати кур`єрську доставку вимог про сплату гарантійного забезпечення на адресу банку є формалізмом з боку відповідача та свідчить про його безпідставне ухилення від виконання своїх зобов`язань за гарантією (умови якої він сам погодив). При цьому умовою банківської гарантії спосіб доставки вимоги працівником пошти не передбачався. Крім того, вимога ДП "АМПУ" від 28.12.2019 (що також була доставлена нарочно (кур`єром)) була додатково відправлена банку реєстровою поштою, як це визначалось умовами гарантії. Так, зі змісту вимог бенефіціара (від 18.12.2019 та від 28.12.2019) про сплату коштів за гарантією № 7793-18 від 14.12.2018 вбачається, що у них містяться твердження бенефіціара, що принципал (ТОВ "Гідробуд Україна") не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, а також зазначено суть порушеного зобов`язання - порушення строків виконання робіт та сума вимоги, яка має бути сплачена банком - 1 344 030,00 грн. посилання відповідача на висновки суду касаційної інстанції, викладені у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17 щодо обов`язкового дослідження обставин настання гарантійного випадку (порушення зобов`язання, забезпеченого гарантією), не мають значення для розгляду даної справи, оскільки у наведених відповідачем справах предметом дослідження були банківські гарантії, за умовами яких передбачалось підтвердження бенефіціаром належними доказами порушення зобов`язання (вимога бенефіціара мала бути подана із відповідними документами щодо виконання/невиконання зобов`язань принципалом), у той час, як відповідно до гарантії № 7793-18 від 14.12.2018 звернення з вимогою до банку було обумовлене лише твердженням бенефіціара про те, що принципал частково або повністю не виконав свої зобов`язання за основним договором. Виходячи з наведеного, суд також не приймає до уваги обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Київської області від 10.02.2021 р. у справі № 910/4235/20 за позовом ДП "АМПУ" до ТОВ "Гідробуд Україна" про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат у сумі 4 593 344,76 грн, на які посилався банк та третя особа, щодо відсутності вини з боку підрядника у несвоєчасному виконанні робіт за договором підряду, оскільки вони не впливають на правильність вирішення спору. До того ж рішення у справі № 910/4235/20 від 10.02.2021 на час розгляду даної справи не набрало законної сили. Отже, всі пред`явлені бенефіціаром вимоги містили твердження, що принципал неналежно виконав свої зобов`язання за договором підряду, що полягало у порушенні строків виконання робіт. Представлені позивачем банку вимоги відповідали формі, передбаченій умовами гарантії, містили всю необхідну інформацію та документи, такі вимоги були подані у передбачений гарантією строк, а тому підлягали задоволенню, оскільки підстав, передбачених ст. 565 ЦК України для відмови у виплаті гарантії (забезпечення) не існувало. Оскільки доказів сплати суми гарантії банк не надав, доводів позивача не спростував, а твердження відповідача та третьої особи проти наявності такого обов`язку визнані судом необґрунтованими, суд вважає, що позовні вимоги ДП "АМПУ" про стягнення банківської гарантії у сумі 1 344 030,00 грн. підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2021, Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Акціонерного товариства "Банк Альянс" відмовити повністю, витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, позиція суду першої інстанції є помилковою та не відповідає ані умовам гарантії, ані приписам законодавства, що діяло на момент існування спірних правовідносин, судом належним чином не досліджено та не надано належної правової оцінки обставинам справи щодо належного представлення вимоги та при цьому повністю проігнорував дослідження другої обов`язкової складової - достовірності вимоги.

Скаржник зазначає про те, що неодноразово акцентував увагу суду першої інстанції про те, що позивачем, 18.12.2019 доставлено нарочно відповідача вимогу № 4564/18-01-02/вих./18 від 13.12.2019 про сплату коштів в сумі 1 344 030,00 грн, і у вимозі позивач вказував, що третя особа начебто не виконано належним чином зобов`язань за договором підряду № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018, тому, після одержання вимоги, з метою встановлення відповідності вимоги, відповідач, на виконання вимог ст. 564 ЦК України, повідомив третю особу про її отримання (лист від 19.12.2019 № 05.1-3811)

Скаржник вважає, що в даному випадку, відправлення ані реєстрованою поштою, ані кур`єрною не відбулось, оскільки вимоги до відповідача була надана представником позивача Ревенком О.В. не є працівником АТ "Укрпошта" (кур`єром), оскільки ним не надано реєстру замовлень або повідомлення ф.22/накладну на вручення відправлення/списку ф. 101 для вчинення розписки, однак, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача Ревенко О.В. неодноразово нарочно доставляв вимоги позивача (ідентичні за змістом, що мають однаковий вихідний номер на дату) щодо сплати за виданою банком гарантією з перевищенням повноважень, передбачених довіреністю, виданою позивачем від 25.09.2019 № 3407/10-01-01/вих. на ім`я Ревенко О.В., та всупереч умовам щодо належного представлення вимоги, передбаченою умовами гарантії № 7793-18 від 14.12.2018. Дані обставини свідчать про порушення позивачем вимог п.п. 11, 12 розділу І Положення 639, в частині, щодо належного представлення вимоги.

Також скаржник зазначає про те, що позивачем у вимогах не конкретизовано, які саме строки було порушено принципалом, в чому саме полягає неналежність виконання зобов`язань, які пункти договору підряду було порушено принципалом, тобто не зазначено суті невиконаних третьою особою зобов`язань, що не дозволяє встановити достовірність вимоги, натомість суд вважав, що достатньою підставою для сплати банківської гарантії є формальне направлення вимоги з твердженням бенефіціара про невиконання принципалом основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, однак, третя особа, у відповіді на лист відповідача, категорично не погодилась із вимогами позивача щодо начебто порушення строків виконання робіт.

Скаржник звертає увагу на те, що прострочення з боку позивача за договором № 235-В-МИФ-18 було предметом судового дослідження у спарві № 910/4235/20, де рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 за позовом ДП "АМПУ" до ТОВ "Гідробуд Україна" про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат у сумі 4 593 344,76 грн, і в даному рішенні судом встановлено відсутність вини з боку підрядника у несвоєчасному виконанні робіт за договором підряду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що банк, відмовляючи у задоволенні вимог, жодного разу не зазначив у своїх відповідях таку причину, як недоведеність факту настання гарантійного випадку, у листах-відповідях було зазначено лише про неналежність представлення вимоги бенефіціаром.

Позивач також вказав нате, що умовами наданої відповідачем гарантії у спірних відносинах не передбачена необхідність доведення бенефіціаром наявності вини принципала у частковому або повному невиконанні своїх зобов`язань, у даному випадку має значення лише ствердження (фіксування) бенефіціаром у вимозі про сплату коштів за гарантією факту про невиконання принципалом частково або повністю своїх зобов`язань за договором. Таким чином, відповідач помилково дійшов висновку, що позивач повинен конкретизувати у вимогах, які саме строки було повішено принципалом, зазначити які пункти договору було порушено принципалом, а також те, що бенефіціаром не зазначено суті невиконаних ТОВ "Гідробуд Україна" зобов`язань, що не дозволило нібито встановити достовірність вимоги.

Позивач зазначає, що зі змісту вимог бенефіціара про сплату коштів за гарантією вбачається, що у них містяться твердження бенефіціара, що принципал не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, а також зазначено суть порушеного зобов`язання - порушення строків виконання робіт та сума вимоги, яка має бути сплачена банком - 1 344 030,00 грн. Крім того, в матеріалах даної справи наявні належні та допустимі докази, які свідчать про цілковите виконання позивачем вимог ст. 563 ЦК України, Положення № 639, та самої банківської гарантії, зокрема: вимоги позивачем були направлені на адресу відповідача (гаранта) та у письмовій формі (докази направлення вимог наявні в матеріалах справи); у вимогах є посилання на гарантію від 14.12.2018 № 7793-18; вказана сума гарантії, яка підлягає виплаті (1 344 030,00 грн); є посилання, що ця сума повинна бути виплачена позивачу у зв`язку із тим, що підрядник не виконав роботи, які були передбачені договором; зазначена суть невиконаних принципалом зобов`язань; вимоги пред`явлені разом із карткою зі зразком підпису особи, що її підписала та відбитком печатки, засвідченою нотаріально; вимоги направлені до закінчення строку дії банківської гарантії (строк дії банківської до 31.12.2019 (включно), отже, вимога містила всю необхідну інформацію та документи, а отже становила належне представлення та підлягала безумовному задоволенню.

Позивач вказав на те, що за своєю правовою природою гарантія має автономний (незалежний) характер від основного зобов`язання та відповідно не залежить від обставин припинення основного зобов`язання (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 01.04.2019 у справі № 910/2693/18, від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19). За таких обставин, позивач вважає, що у спірних правовідносинах гарантія підпадає під самостійне правове регулювання, яке абсолютно не залежить від впливу основного зобов`язання, а тому підставою для відмови у задоволенні вимог бенефіціара можуть бути виключно обставини, пов`язані з невиконанням ним умов самої гарантії (ненадання вказаних у гарантії документів, невідповідність наданих документів змісту гарантії тощо).

Позивач звертає увагу на те, що представлені позивачем банку вимоги відповідали формі, передбаченій умовами гарантії, містили всю необхідну інформацію та документи, такі вимоги були подані у передбачений гарантією строк, а тому підлягали задоволенню, оскільки підстав, передбачених ст. 565 ЦК України для відмови у виплаті гарантії (забезпечення) не існувало.

Позивач наголошує на тому, що в першу чергу роботи повинні виконуватися на залізничній колії (кордонна нитка) № 33, а після завершення робіт на зазначеній залізничній колії роботи повинні розпочатися на залізничній колії (тилова нитка) № 36, однак, роботи на залізничній колії (кордонна нитка) № 33 завершені лише у листопаді 2019р., що підтверджено актом приймання виконаних будівельних робіт № 6 від 29.11.2019, що в свою чергу підтверджує відхилення від графіку більше ніж на три місяці, і після 29.11.2019 підрядник до виконання робіт не приступав, крім того, у підрядника окрім колії № 36 залишився великий обсяг основних робіт, які він не виконав (всього не виконано робіт у відсотковому співвідношенні 57,9%), натомість підрядник не заперечує той факт, що роботи за договором не були виконані в повному обсязі.

Узагальнені доводи письмових пояснень

Відповідач зазначає про те, що і останній і третя особа звертали увагу суду першої інстанції, що обов`язок гаранта щодо сплати коштів за принципала на користь бенефіціара виникає лише у випадку наявності факту порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги, за відсутності порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією, відповідальність гаранта не настає. Відповідно до практики Верховного Суду, до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантію, однак, в оскаржуваному рішенні Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 вбачається, що доводи відповідача і третьої особи були залишені судом першої інстанції поза увагою і суд не досліджував питання настання гарантійного випадку по банківській гарантії № 7793-18 від 14.12.2018.

Відповідач звертав увагу суду першої інстанції на відсутності факту настання гарантійного випадку по банківській гарантії № 7793-18 від 14.12.2018 та, відповідно, про відсутність у банку, як гаранта, обов`язку по виплаті коштів за вимогами, наданими бенефіціаром, незалежно від підстав, зазначених у відповідях на вимоги, оскільки в першу чергу, суду необхідно досліджувати наявність чи відсутність виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Вищенаведена позиція відповідача також підтверджується правовим висновком, викладеним в постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 та у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17.

Позивач зазначає про те, що у постанові Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 у справі № 910/4235/20, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 31.05.2022, зазначено: "колегією суддів встановлено, що незважаючи на підписання акту допуску до об`єкту виконання робіт, 25.03.2019 позивачем був наданих доступ до об`єкту частково. У повному обсязі доступ до об`єкту виконання робіт, а саме: доступ до залізничної колії № 36 був наданий відповідачеві лише 12.12.2019, що підтверджується листом ДП "АМПУ" № 4450/18-05-02/вих./18 від 06.12.2019. За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що строк виконання відповідачем робіт 21.10.2019 не закінчився, оскільки на зазначену дату позивачем не були виконані всі умови, сукупність яких визначає початок перебігу строку виконання робіт.

Посилання апелянта на те, що в графіку виконання робіт передбачено різний період та строк виконання кожного з виду робіт, а отже можливість неодночасного надання доступу до проведення ремонтних робіт колій № 36 та № 33, не спростовує умови договору, згідно яких початок перебігу строку виконання робіт починається з моменту повного доступу до об`єкта для виконання робіт.

Враховуючи, що порушень зобов`язань відповідачем не встановлено, місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.".

Таким чином, рішення господарських судів у справі № 910/4235/20 підтверджують обставину, що ТОВ "Гідробуд Україна" не порушувало своїх зобов`язань за договором № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018, а саме: не порушувало строків виконання робіт, оскільки було прострочення саме зі сторони замовника - ДП "АМПУ".

Третя особа у письмових поясненнях вказала на те, що станом на 25.03.2019 перебіг строку виконання робіт (210 календарних днів) не розпочався, оскільки замовником не було виконано умову про надання у повному обсязі доступ до об`єкта виконання робіт (не надано доступ до ремонту залізничної колії № 36).

Незважаючи, що винним за несвоєчасне виконання робіт з ремонту залізничної колії № 36 за договором підряду № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018 є саме замовник, надсилає відповідачу вимоги про сплату коштів по банківській гарантії, мотивовані на думку позивача, порушенням строків виконання робіт з боку третьої особи за договором.

Замовник не здійснював покладені на нього обов`язки, встановлені договором підряду, зокрема, замовником не було виконано умову про надання доступ до об`єкта виконання робіт: 25.03.2019 наданий частковий доступ до об`єкта виконання робіт (лише до ремонту залізничної колії №33); 12.12.2019 надано доступ до решти об`єкта виконання робіт (до ремонту залізничної колії № 36), хоча замовнику було достеменно відомо, зимовий період не враховується до строку виконання робіт; не продовжено строк виконання робіт на термін неможливості, з вини замовника, виконання робіт по ремонту залізничної колії № 36; не продовжено строк виконання робіт на термін інших обставин, які не залежали від підрядника - несприятливі погодні умови, у зв`язку із чим, вимоги позивача, як бенефіціара, до банку по банківській гарантії на загальну суму 1 344 030,00 грн являються незаконними, а право на отримання коштів по гарантії у бенефіціара відсутнє.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/2718/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 поновлено Акціонерному товариствоа "Банк Альянс" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 24.06.2021.

У судовому засіданні 24.06.2021 оголошено перерву до 22.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 зупинено провадження у справі № 910/2718/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/4235/20. Зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 910/4235/20 та надати відповідні докази.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 апеляційне провадження у справі №910/2718/20 поновлено. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 розглядатиметься у судовому засіданні 12.10.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з метою забезпечення життя і здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, рекомендовано суддям Північного апеляційного господарського суду тимчасово, з 12 до 14 жовтня 2022 року утриматися від розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

У зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, судове засідання, призначене на 12.10.2022, не відбулося.

Враховуючи необхідність призначити іншу дату та час проведення судового засідання, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3211/22 від 12.10.2022, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2718/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., суддів: Сулім В.В., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., суддів: Сулім В.В., Алданова С.О. Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 на 23.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 задоволено клопотання представника Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Запорожця Дмитра) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2022, у режимі відеоконференції, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.11.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Акціонерного товариства "Банк Альянс" відмовити повністю.

Представник третьої особи у судовому засіданні 23.11.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, надав додаткові пояснення по суті спору.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Установлено, що 17.12.2018 між ДП "АМПУ" (підрядник) та ТОВ "Гідробуд Україна" (замовник) був укладений договір підряду № 235-В-МИФ-18 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору підрядник зобов`язався власними та залученими силами, засобами, матеріалами та конструкціями, на свій ризик, згідно технічного завдання та проектно-кошторисної документації (робочий проект "Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 МФ ДП "АМПУ" (адміністрація Миколаївського морського порту), м. Миколаїв, вул. Заводська, 23) виконати будівельні роботи та поточний ремонт за кодом ДК 021:20-7 (Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 (інв.№ 1031037) (далі - роботи), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1).

Виконання зазначеного договору підряду ТОВ "Гідробуд Україна" (принципалом) перед ДП "АМПУ" (бенефіціаром) було забезпечене банківською гарантією № 7793-18 від 14.12.2018 р., виданою АТ "Банк Альянс" (гарант).

За вказаним договором гарантії банк-гарант погодив наступні умови:

- взяття безвідкличних та безумовних зобов`язань виплатити ДП "АМПУ" будь-яку суму в межах загальної суми гарантії, що становить 1 344 030,00 грн, протягом 5 банківських днів після отримання оригіналу письмової вимоги бенефіціара, яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, додатками і додатковими угодами до нього, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку вимагає сплатити бенефіціар.

- письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена реєстрованою/кур`єрською поштою на поштову адресу гаранта: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50;

- термін дії гарантії минає 31.12.2019 та будь-яка вимога за цією гарантією повинна бути отримана гарантом не пізніше зазначеної дати;

- зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняються на підставі: 1) сплати бенефіціару суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку, на який видана гарантія; 3) відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією; 4) закінчення строку дії гарантії.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.12.2019 провідним юрисконсультом ДП "АМПУ", позивача у справі, Ревенком О. В. на адресу АТ "Банк Альянс" (гарант), відповдіача у справі, була передана вимога (вих. № 4564/18-01-02/Вих/18 від 13.12.2019), у якій бенефеціар повідомив гаранта про неналежне виконання принципалом (ТОВ "Гідробуд Україна") своїх зобов`язань за договором підряду, а саме - порушення строків виконання робіт, у зв`язку із чим вимагав сплатити ДП "АМПУ" суму коштів в розмірі 1 344 030,00 грн. Вказана вимога із доданими до неї документами 18.12.2019 була прийнята заступником начальника Управління банківської безпеки АТ "Банк Альянс" Лікаренком О. І. нарочно, про що є відмітка в описі документів, наданих відповідачу 18.12.2019.

Зі свого боку, АТ "Банк Альянс" 19.12.2019 направило на адресу ТОВ "Гідробуд Україна" лист № 05.1/3811 про отримання вказаної вимоги, у відповідь на який принципал повідомив банк (лист № 01-02-К від 09.01.2020), що вини ТОВ "Гідробуд Україна" у порушенні строків виконання робіт за договором підряду немає.

24.12.2019 АТ "Банк Альянс" розглянув вимогу позивача та відмовив йому у виплаті гарантії (лист № 054.4/3860), проте, не з причин наявності (відсутності) порушень основного зобов`язання принципалом, а з огляду на неналежність представлення цієї вимоги бенефіціаром, а саме - ненаправлення вимоги реєстрованою або кур`єрською поштою, оскільки представник ДП "АМПУ" Ревенко О. В. не є працівником ДП "Укрпошта" (кур`єром), про наявність

У зв`язку з відмовою у першій вимозі, ДП "АМПУ" 28.12.2019 направило банку ще одну вимогу про сплату 1 344 030,00 грн. гарантії (лист № 4932/18-01-02/Вих/18 від 28.12.2019), у якій бенефіціар повторно повідомив гаранта про неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань за договором підряду - невиконання ТОВ "Гідробуд Україна" підрядних робіт у встановлені договором строки. Вказана вимога була надіслана відповідачу цінним листом з описом вкладення (поштовим відправленням), тобто вимога була представлена позивачем ще в один спосіб, визначений умовами гарантії.

Крім того, зазначена вимога була нарочно доставлена банку того ж дня (28.12.2019) за адресою, вказаною у гарантії, представником ДП "АМПУ" Ревенком О.В. та отримана заступником начальника Управління банківської безпеки АТ "Банк Альянс" Лікаренком О., про що свідчить розписка останнього на описі документів, які були передані 28.12.2019 АТ "Банк Альянс".

За результатами розгляду другої вимоги бенефіціара, представленої нарочно, гарант повторно відмовив позивачу у задоволенні вимоги про сплату гарантійного забезпечення (лист № 05.4/62 від 10.01.2020) з тих же підстав - неналежного представлення бенефіціаром вимоги (ненаправлення вимоги реєстрованою або кур`єрською поштою).

Щодо вимоги від 28.12.2019, направленої поштовим відправленням, то вона була повернута бенефіціару листом банку № 05.5/112 від 11.01.2020 без реєстрації у зв`язку із ідентичністю цієї вимоги вимозі, поданій ДП "АМПУ" 28.12.2019 нарочно, яка вже була розглянута банком.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не дослідив обставини страви щодо порушення Товариством зобов`язання за договором, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про настання гарантійного випадку та виникнення у відповідача обов`язку виплатити позивачу суму банківської гарантії.

Тому, для правильного вирішення справи необхідно встановити, за настання яких умов у банка-гаранта настає обов`язок виплатити бенефіціару суму банківської гарантії.

Частиною 1 ст.546 ЦК передбачено, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.560 ЦК).

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням №639, згідно з пп.9 п.3 розд. І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до ст.563 ЦК у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч.1 ст.565 ЦК).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення боргу за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, від 07.12.2021 у справі № 910/2831/20, 21.12.2021 у справі № 910/17772/20 тощо).

У справі, що переглядається, Банк видав гарантію, що є безумовною і безвідкличною, тобто такою, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (постанова Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19).

Відповідно до п.36 розд.V Положення № 639 банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

Вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. Вимога за контргарантією складається банком-гарантом (або іншим банком-контргарантом) і подається за довільною, якщо інше не визначено умовами контргарантії, формою або надсилається у формі повідомлення банку-контргаранту (пп.7 п.2 розд.І Положення №639)

Тобто, отримавши вимогу від Адміністрації (бенефіціара, позивача), Банк (гарант, відповідач) повинен був перевірити її на відповідність таким критеріям: 1) чи є така вимога належним представленням; 2) чи є така вимога достовірною (зокрема, чи має місце порушення Товариством (принципалом, третьою особою) зобов`язань за Договором, що є підставою для виплати визначеної банківською гарантією суми).

Так, відповідно до пп.11 п.2 розд. І Положення № 639 належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями.

При цьому для визначення належності представлення необхідно керуватись саме умовами виданої Банком банківської гарантії (подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 904/1156/19).

Як вбачається із умов гарантії, письмова вимога повинна бути відправлена реєстрованою/кур`єрською поштою на поштову адресу гаранта (відповідача).

Таким чином, відповідачем вказано умову належного представлення вимоги.

Однак, як вбачається листа відповідача від 24.12.2019 за № 05.4/3860, відповідач зазначає про те, що відправлення реєстрованою/кур`єрською поштою не відбулось, оскільки вимога до відповідача була надана представником позивача Ревенком О.В. за довіреністю від 25.09.2019 № 3407/10-01-01/Вих. Ревенко О.В. не був працівником АТ "Укрпошта" (кур`єром), оскільки ним не надано реєстру замовлень або повідомлення ф.22/накладну на вручення відправлення/списку ф.101 для вчинення розписки.

Також у вказаному листі відповідач вказав на те, що після одержання вимоги, з метою встановлення відповідності вимоги, банк (відповідач) на виконання вимог ст. 564 ЦК України повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" (третю особу) про її отримання.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

В частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Проте обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією (постанова Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №910/16898/19).

Положеннями виданої відповідачем банківської гарантії передбачено, що гарант бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити позивачу будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 1 344 030,00 грн, протягом п`яти банківських днів після отримання від позивача оригіналу письмової вимоги, яка буде містити твердження, що принципал (третя особа) частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за догвоором, додатками і додатковими угодами до нього, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку вимагається сплатити.

Так, 18.12.2019 представником позивача передано відповідачу вимогу про сплату коштів, у звязку із тим, що третя особа не виконала у встановлені строки роботи, які були передбачені договором.

Тобто, позивачем виставлено 18.12.2019 відповідачу вимогу у строки, визначені гарантією, виданою останнім, однак, не дотримано умов гарантії щодо надсилання вимоги реєстрованою/кур`єрською поштою на поштову адресу гаранта (відповідача).

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач (бенефіціар) 18.12.2019 (вперше) та 28.12.2019 (вдруге) звернувся до відповідача (гаранта) з вимогами про виплату коштів за банківською гарантією. Вказані вимоги були доставлені представником ДП "АМПУ" Ревенком О. В. нарочно до закінчення терміну дії гарантії - 31.12.2019 та отримані банком у дні їх відправлення (18.12.2019 та 28.12.2019). При цьому другий екземпляр вимоги ДП "АМПУ" від 28.12.2019 того ж дня був направлений на адресу банку поштовим відправленням з описом вкладення до закінчення терміну дії гарантії (31.12.2019).

Пунктом 36 розділу V Положення № 639 передбачає здійснення банком-гарантом перевірки достовірності вимоги, отриманої від бенефіціара.

При цьому ні Положення № 639, ні інші акти чинного законодавства, що регулюють відповідні правовідносини, не розкривають поняття достовірної вимоги, а також не встановлюють критеріїв, у разі недотримання яких така вимога є недостовірною, а у банку-гаранта є підстави для відмови у виплаті суми гарантії. Відповідні положення також відсутні у гарантії, виданій відповідачем.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що підставою для пред`явлення вимог до відповідача (гаранта) є порушення принципалом (третьою особою) виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром (позивачем) за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19.

Згідно з ч.1 ст.565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Тобто банк-гарант перевіряє отриману вимогу на відповідність умовам гарантії, в тому числі щодо того, чи відповідає описаний бенефіціаром випадок одній із підстав для виплати гарантії.

Відповідно до ч.3 ст.200 ГК України гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що правовою підставою для виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром (постанови Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19, від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19).

Тобто обов`язок гаранта є безумовним та не залежить від причин невиконання ним свого зобов`язання перед бенефіціаром, такі причини не мали б з`ясовуватись банком під час ухвалення рішення про виплату суми гарантії. Тому, визначаючи, чи відповідає вимога бенефіціара умовам гарантії, банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним тощо. Натомість для виплати суми банківської гарантії достатньо встановити, що таке порушення відбулось.

Відмовляючи позивачу у виплаті коштів за гарантією, відповідач посилався на те, що в даному випадку відправлення реєстрованою поштою не відбулось, тому керуючись приписами Положення № 639, належного представлення вимоги не відбулось, з огляду на що, у відповідача відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача від 13.12.2019 № 4564/18-01-02/вих./18.

Так, у вимозі, яку позивач передав відповідачу, стверджувалося про порушення договору, втім до вимоги не було додано жодних підтвержувальних документів. Водночас, банківська гарантія не перебачала переліку документів, якими позивач мав би підтвердити порушення принципалом договору.

Крім того, у зазначеній вимозі позивачем не конкретизовано, які саме строки було порушено принципалом (третьою особою), в чому полягає неналежність виконання зобов`язань, які пункти договору підряду було порушено принципалом, тощо.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією (подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19, а також у постановах від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, на які посилається скаржник).

Як вбачається із матеріалів справи, у відповідь на лист, який було направлено відповідачем третій особі, на виконання вимог ст. 564 ЦК України, третя особа повідомила про те, що категорично не погоджується із вимогами ДП "Адміністрація морських портів України" щодо опрушення строків виконання робіт. Виведення об`єкту реконструкції з експлуатації є обов`язковою умовою початку робіт і такий обов`язок покладався саме на замовника - ДП "Адміністрація морських портів України", тобто позивач не виконував своїх зустрічних зобов`язань за договором підряду, що не надавало можливості принципалу (підряднику) приступити до виконання робіт. Отже, у принципала відсутня вина та причинно наслідковий зв`язок як елементи правопорушення, а отже, і відсутнє правопорушення (невиконання/неналежне виконання) принципала, а отже і відсутній гарантійний випадок, так як бенефіціар не виконав свій зустрічний обов`язок.

Так, у апеляційній скарзі міститься посилання на обставини, встановлені у справі № 910/4235/20 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" про стягнення 4 593 344,76 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за догвоором підряду від 17.12.2018 № 235-В-МИФ-18 щодо порушення строку виконання робіт, а саме, не у строк до 21.10.2019.

Зокрема у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 910/4235/20 зазначено наступне:

"Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, сторони у Договорі визначили кінцевий строк виконання Підрядником усіх передбачених Договором будівельних робіт, а саме, 210 календарних днів, який відліковується з дати одержання, згідно умов Договору: попередньої оплати (авансу), доступу до об`єкта виконання робіт та отримання копії дозволу ДАБІ на виконання будівельних робіт (без урахування зимового періоду).

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Замовником перераховано Підряднику у повному обсязі попередню оплату, що підтверджується платіжним дорученням № 1758 від 26.12.2018, та листом від 15.03.2019 направлено Підряднику копію дозволу на виконання будівельних робіт № МК02 від 11.03.2019.

Однак, доступ до всього об`єкта виконання робіт (залізничні колії № 33 та № 36) було надано Замовником лише 12.12.2019.

Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25.03.2019 сторонами було підписано акт-допуску, проте, фактично Замовником був наданий доступ до об`єкта виконання робіт частково, а саме, до залізничної колії № 33. Фактичний доступ до частини об`єкта виконання робіт, а саме, залізничної колії № 36 відбувся лише 12.12.2019, що підтверджується листом Замовника від 06.12.2019 та поясненнями представника позивача у судових засіданнях суду першої інстанції, про те, що виконання робіт з виведенням одночасно двох залізничних колій паралізувала б роботу порту.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції правомірно відхилили доводи позивача про те, що строк виконання відповідачем робіт за Договором закінчився 21.10.2019, та дійшли обґрунтованого висновку про те, що Підрядник не прострочив виконання своїх зобов`язань, у строк заявлений позивачем.

Таким чином, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено факту прострочення Підрядником виконання підрядних робіт у цілому за Договором, є обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у позові, так як відповідальність Підрядника за умовами Договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) у даному випадку не настала.".

Згідно із ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи обставини встановлені у справі № 910/4235/20, оскільки невиконання принципалом (третьою особою) робіт у строк, передбачений договором, мало місце фактично з вини позивача (недопущення до місця проведення робіт), прострочення принципала (третьої особи - ТОВ "Гідробуд Україна") не відбулось, а тому гарантійний випадок є таким, що не настав.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 та від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду при дослідженні наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією) встановила, що гарантійний випадок є таким, що не настав.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що невиконання принципалом (третьою особою) робіт у строк, передбачений договором, мало місце фактично з вини позивача (недопущення до місця проведення робіт), прострочення принципала (третьої особи - ТОВ "Гідробуд Україна") не відбулось, а тому гарантійний випадок є таким, що не настав, тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову в позові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України). Та, як наслідок, - неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог у розумінні ст. 76-80, 269 ГПК України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового - про відмову в позові.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Банк Альянс", судовий збір за розгляд його апеляційної скарги покладається на Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі № 910/2718/20 - скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.

Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50; ідентифікаційний код 14360506) 30 240,69 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови підписано 16.01.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

С.О. Алданова