ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2022 р. Справа№ 927/972/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Шевцова П.В. за ордером;

від відповідача 2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2022 (повний текст складено 09.11.2022) про забезпечення позову

у справі № 927/972/22 (суддя - Белов С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС"

та Корюківського відділу Державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07 листопада 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" від 04.11.2022 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у справі №927/972/22, а саме, заборонено ТОВ "КРОП-ІНКРІС" та відділу Державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та будь-яким іншим особам здійснювати збирання врожаю соняшнику на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0086 та :06:001:0087.

У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" від 04.11.2022 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки майно, на яке накладено арешт, позивачу не належить, позаяк відповідно до доданої до позову видаткової накладної позивач отримав свій товар ще 05.02.2022, а вжиття вказаних заходів забезпечення позову призведе до того, що врожай соняшнику буде знаходитись на земельних ділянках протягом всього судового процесу, що може призвести до його псування, у той час, як вчинення державною виконавчою службою збирання врожаю призведе до його збереження.

Сторони належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду офіційні електронні адреси та повідомлення телефонограмою на зазначений у позовній заяві номер телефону позивача.

Ураховуючи положення статей 202, 270 ГПК України, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, з огляду на обізнаність сторін про розгляд справи, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, і участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників позивача і відповідача 2.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022, у зв`язку із перебуванням судді Агрикової О.В. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А.

За клопотанням представника відповідача 1 судове засідання проводилсоь в режимі відеоконференції.

Представник відповідача 1 (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення представника відповідача 1, дослідивши матеріали оскарження, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів оскарження вбачається, що у листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" (далі - відповідач 1) та Корюківського відділу Державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач 2, відділ ДВС), в якому просило суд зняти арешт, накладений державним виконавцем відділу ДВС Черененком І.С. відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника ВП "69234686 від 07.10.2022 на належний позивачу врожай соняшнику 2022 року, який знаходиться на земельних ділянках :06:001:0086, :06:001:0087, виключивши дане майно із опису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20 було задоволено позов ТОВ "КРОП-ІНКРІС" та стягнуто солідарно з ТОВ "ЦЕНЗУР" та ОСОБА_1 заборгованість за договором поставки та договору поруки.

На підставі вказаного рішення був виданий відповідний наказ, який пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС, а 07.10.2022 державним виконавцем Черененком І.С. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (ТОВ "ЦЕНЗУР"), якою було описано та арештовано майбутній урожай соняху, який буде зібрано у 2022 році, що знаходиться на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0086, площею 50.4964 га та :06:001:0087, площею 11,1086 га.

Однак, 03.02.2022 між позивачем та ТОВ "ЦЕНЗУР" було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, відповідно до якого останнє продало позивачу майбутній врожай соняшника на вказаних земельних ділянках, а 01.11.2022 позивач направив техніку для збору врожаю, однак здійснити збір врожаю завадили представники відділу ДВС та представник ТОВ "КРОП-ІНКРІС", повідомивши, що на даний врожай було накладено арешт вищевказаною постановою відділу ДВС.

Разом з заявою було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив суд:

- заборонити ТОВ "КРОП-ІНКРІС" та відділу Державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та будь-яким іншим особам здійснювати збирання врожаю соняшнику на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0086 та :06:001:0087;

- зобов`язати ТОВ "КРОП-ІНКРІС" та відділ Державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та будь-яких інших осіб не чинити перешкод ТОВ "ЗЕРНОПРАЙМ" та особам, яких вони залучають у збиранні врожаю соняшнику на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0086 та :06:001:0087.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник послався на те, що заборона відповідачам та іншим особам вчиняти дії, направлені на збір врожаю, дозволить уникнути ситуації, коли позивача фактично позбавлять його власності, всупереч його волі, а заборона відповідачам та іншим особам чинити позивачу перешкоди у здійсненні ним збору врожаю надасть змогу останньому зберегти свою власність та уникнути її псування в результаті неналежного її зберігання.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам здійснювати збирання врожаю соняшнику на земельних ділянках, суд першої інстанції прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст. 137); забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або іншими особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

З матеріалів оскарження вбачається, що позивач просив заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам здійснювати збирання врожаю соняшнику на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0086 та :06:001:0087, а також зобов`язати відповідачів не чинити перешкод позивачу та особам, яких вони залучають у збиранні врожаю соняшнику на вказаних земельних ділянках.

В обґрунтування заяви позивач вказав, що він є власником врожаю соняшника, на підтвердження чого послався на договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022, рахунок-фактуру від 05.02.2022 та видаткову накладну від 05.02.2022, згідно якої позивач отримав 123,210 тон насіння соняшника.

Згідно загальноприйнятого у бухгалтерському обліку тлумачення видаткова накладна - це документ, який фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Якщо видаткова накладна оформлена з урахуванням вимог, зазначчених у ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вона є первинним документом, який фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг.

Отже, є слушними доводи апелянта про те, що позивачу насіння соняшнику по договору від 03.02.2022 було передано ще 05.02.2022, а позивачем не надано доказів того, що на час накладення арешту постановою державного виконавця від 07.10.2022 на земельних ділянках знаходилось належне позивачу майно.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження господарюючого суб`єкта можуть призвести до незворотних наслідків, а заборона здійснювати збирання врожаю соняшнику на земельних ділянках призведе до того, що врожай соняшнику може бути пошкоджено.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було подано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є не співмірним із позовними вимогами, призводить до неможливості виконання рішення суду у справі №927/1103/20, яке набрало законної сили, порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07 листопада 2022 року щодо часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 07 листопада 2022 року.

3. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" від 04.11.2022 про забезпечення позову.

4. Матеріали оскарження повернути до Господарського суду Чернігівської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.12.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко