ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. Справа № 911/324/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Харченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія

до Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради

про стягнення 664 972,70 гривень

за участю представників:

від позивача: Кротов О.Ю. (самопредставництво)

від відповідача: Кравчук А.О. (самопредставництво)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (далі ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради (далі ДЖКГ БМР/відповідач) про стягнення 664 972,70 гривень заборгованості за спожиту енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №430035509 від 08.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.02.2022 у справі №911/324/22 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія та призначено її розгляд на 28.02.2022.

Однак розгляд означеної справи 28.02.2022 у підготовчому засіданні не відбувся, оскільки указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі продовжено з 26.03.2022 та з 25.04.2022 на 30 діб згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2022 у справі №911/324/22 призначено підготовче засідання на 30.05.2022.

23.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДЖКГ БМР надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач, з-поміж заперечень на заявлені позивачем вимоги, зауважив на поважності причин пропуску і, як наслідок, наявності підстав для поновлення строку для подання відзиву, оскільки указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022.

27.05.2022 на електронну пошту Господарського суду Київської області від ДЖКГ БМР надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, яке не підписано з використанням електронного цифрового підпису, про що свідчить резолюція провідного спеціаліста відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції Господарського суду Київської області на відповідному клопотанні.

У підготовчому засіданні 30.05.2022, за результатами розгляду оголошеного представником відповідача клопотання про поновлення строку для подачі відзиву, судом задоволено таке клопотання та прийнято до розгляду відзив і додані до нього документи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2021 у справі №911/324/22 клопотання Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради про розгляд справи без участі представника залишено без розгляду, відкладено підготовче засідання на 13.06.2021.

10.06.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, яку судом прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 13.06.2022, у справі №911/324/22 відкладено підготовче засідання на 20.06.2022.

15.06.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДЖКГ БМР надійшли заперечення на відповідь позивача на відзиву. Вказані заперечення прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.06.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 20.06.2022, у справі №911/324/22 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 04.07.2022, у справі №911/324/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 12.07.2022.

11.07.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДЖКГ БМР надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі №911/324/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 25.07.2022.

14.07.2022 через канцелярію, на електронну пошту Господарського суду Київської області від ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія надійшли письмові пояснення щодо суті спору та питань, які виникли у суду під час з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,та перевірки їх доказами. Вказані пояснення судом прийнято до розгляду.

22.07.2022 на електронну пошту Господарського суду Київської області від ДЖКГ БМР надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, яке не підписано з використанням електронного цифрового підпису, про що свідчить резолюція провідного спеціаліста відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції Господарського суду Київської області на відповідному клопотанні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2021 у справі №911/324/22 клопотання Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради про розгляд справи без участі представника залишено без розгляду, оголошено перерву у судовому засіданні до 23.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.08.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 23.08.2022, у справі №911/324/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 13.09.2022.

29.08.2022 через канцелярію, на електронну пошту Господарського суду Київської області від ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія надійшли додаткові письмові пояснення щодо суті спору, згідно яких позивач, зокрема, виклав прохальну частину в такій редакції: стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради 664 972,70 гривень заборгованості за спожиту електричну енергію. Вказані пояснення та уточнення позовної вимоги судом прийнято до розгляду.

У судовому засіданні 13.09.2022, закінчишви з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по закінченні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту наведених у позовній заяві доводів ТОВ Київська обласна ЕК вказане товариство отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, в підтвердження чого позивачем надано копію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.06.2018 №429.

Так, за доводами ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія між ним та ДЖКГ БМР укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №430035509 від 08.12.2021, зі змісту якого, зокрема пп. 2.1., 3.1., 2.3., 5.1., 5.7., 13.1. слідує, що:

- за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;

- постачання електричної енергії споживачу на умовах договору починається з 01.12.2021;

- обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії;

- споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору;

- порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору;

- цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до цього договору.

Копія вказаного вище договору та додатків до нього наявна в матеріалах справи.

Відповідно до умов комерційної пропозиції до вказаного вище договору визначено, зокрема, що остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

З огляду на вказане вище, обґрунтовуючи мотиви звернення до суду із вказаним позовом, ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія зазначено, що на підставі наданої ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі, як оператором системи розподілу та адміністратором комерційного обліку, інформації про обсяг спожитої відповідачем електричної енергії позивачем сформовано і виставлено відповідачу для оплати рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за грудень 2021 року на загальну суму 1 764 972,70 грн. Копію вказаного рахунка доданої до позовної заяви.

Також, за доводами позивача, обсяг та вартість спожитої електроенергії на загальну суму 1 764 972,70 грн, відповідно до п. 2.3. договору №430035509, сторонами підтверджено шляхом підписання 31.12.2021 акта №А- прийняття-передавання електричної енергії, копію якого додано до позовної заяви.

Однак, за доводами позивача, відповідач оплату за спожиту електроенергію у повному обсязі не здійснив, сплативши 1 100 000,00 грн, внаслідок чого у нього перед позивачем виникало 664 972,70 гривень заборгованості, а вказані обставини сторонами підтверджено шляхом підписання акта звіряння розрахунків.

В підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії платіжного доручення №920 від 28.12.2021 та акта звіряння розрахунків від 06.01.2022.

За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 664 972,70 гривень заборгованості за спожиту електричну енергію.

Не погодившись із вказаними вище доводами позивача та заявленою ним вимогою, відповідач зазначив, що він дотримувався установлених п. 9 ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» принципів закупівель та використовував електронну систему закупівель з метою відбору надавача послуг для укладення договору.

В розрізі вказаного, за доводами відповідача, у зв`язку із розірванням між департаментом та переможцем торгів договору постачання електроенергії між сторонами даного спору було укладено договір №430035509/1072/2021 від 08.12.2021, згідно додатку №4 до якого погоджено такий обсяг закупівлі електроенергії на грудень 2021 року 238 477 кВт/год, оціночна вартість - 1 100 000,00 грн, відтак згідно вимог закону на електронному майданчику системи ProZorro департаментом було оприлюднено такий договір.

До відзиву на позов додано копію договору про постачання електричної енергії споживачу №430035509/1072/2021 від 08.12.2021 з додатками до нього.

Як зауважив відповідач, 22.12.2021 між ним та позивачем підписано акт №А- прийняття-передавання електричної енергії за грудень 2021 року на суму 1 100 000,00 грн, яка була сплачена платіжним дорученням №920.

Водночас, відповідач зазначив, що підписаний між сторонами 05.01.2022 акт №А- прийняття-передавання електричної енергії за грудень 2021 року на суму 664 972,70 грн оплачено не було з тих підстав, що відповідна сума перевищила взяте місцевим бюджетом фінансове зобов`язання.

До відзиву відповідачем додано копії актів: від 22.12.2021 №А- за грудень 2021 року на суму 1 100 000,00 грн та від 31.12.2021 №А- за грудень 2021 року на суму 664 972,70 грн.

Поряд з тим, посилаючись на п. 1 ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії», яка унормовує обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію згідно укладених договорів, відповідач зауважив на закінченні строку дії договору 31.12.2021.

З огляду на вказані обставини відповідач, посилаючись на свій статус бюджетної установи, яка здійснює видатки виключно згідно Бюджетного кодексу України за затвердженим річним кошторисом, вважає, що не має можливості сплатити заборгованість після припинення дії договору, а твердження позивача про невиконання департаментом своїх зобов`язань за договором є хибними.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відповідь на вказані заперечення відповідача позивач зазначив, що оціночну вартість визначено згідно додатку №4 до договору №430035509 від 08.12.2021 на момент укладення договору та вона не може бути фактичною, тоді як згідно комерційної пропозиції до договору сторонами погоджено, що оплата здійснюється за фактично відпущену електроенергію.

До того ж, на переконання позивача, строк дії договору не є терміном виконання зобов`язання, а тому і закінчення дії договору не припиняє визначені ним зобов`язання

Своєю чергою відповідач не погодився з наведеними твердженнями позивача з огляду на обставини та доводи, тотожні викладеним у відзиві на позов, зокрема зазначив, що згідно абзацу 5 підпункту б) пункту 2.10 глави 2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, органи казначейства не реєструють фінансові зобов`язання у разі невідповідності фінансового зобов`язання відповідному бюджетному зобов`язанню, відображеному в бухгалтерському обліку виконання місцевого бюджету.

Підсумовуючи наведені вище обома сторонами обставини, зокрема щодо підписання актів, позивач звернув увагу на те, що:

- споживання електричної енергії згідно умов договору почалось з 01.12.2021, а укладений між сторонами 08.12.2021 договір №430035509 містить відповідне застереження, як того вимагає ч. 3 ст. 631 ЦК України;

- акт №А- на суму 1 100 000,00 грн сторонами підписано 22.12.2021 з урахуванням регламенту роботи органів Державної казначейської служби України та з метою забезпечення часткового виконання відповідачем своїх господарських зобов`язань, виходячи зі встановлених додатком №4 до договору оціночної вартості та обсягів закупівлі та враховуючи, що відповідач далі буде споживати електричну енергію до завершення календарного місяця 31.12.2021;

- 31.12.2021 між сторонами підписано два акти: №А- на весь спожитий з 01.12.2021 об`єм електроенергії 382 642 кВт/год на суму 1 764 972,70 грн та №А-1 на існуючу суму заборгованості 664 972,70 грн, тоді як відображена у зазначених актах та акті від 22.12.2021 інформація щодо обсягів споживання електроенергії та її вартості є ідентичною, а твердження відповідача про підписання акта на суму 664 972,70 грн саме 05.01.2022 не відповідають дійсності.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ст. 174, ч. 4 ст. 179, ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

У відповідності до ст. ст. 46, 56 Закону України Про ринок електричної енергії оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії".

Відповідно до пп. 1.2.7, 3.1.8., 4.7., 4.8. та 4.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ) постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:

1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

З огляду наведеного вище суд дійшов висновку, що споживання відповідачем електроенергії у грудні 2021 року без будь-яких заперечень щодо вказаних обставин, як і підписання у відповідному місяці актів прийняття-передавання електричної енергії породжує для відповідача обов`язок з повної оплати вартості електроенергії згідно умов укладених між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу та комерційної пропозиції - у фактично відпущених та спожитих за повний місяць обсягах, а саме: 382642 кВт/год загалом на суму 1 764 972,70 грн, зі строком оплати згідно виставленого позивачем рахунка до 10.01.2022.

В розрізі вказаного вище висновку судом враховано, що підписані між сторонами три акти прийняття-передавання електричної енергії: акт №А- від 22.12.2021 на суму 1 100 000,00 грн та акти №А- від 31.12.2021 на суму 1 764 972,70 грн і на суму 664 972,70 грн, як і певні відмінності між ними у зазначеній інформації стосовно дати та номера договору, не нівелюють обставин щодо загального обсягу спожитої відповідачем електроенергії на суму 1 764 972,70 грн та виникнення у відповідача обов`язку по оплаті вартості всього спожитого обсягу електроенергії.

Також судом враховано, що:

- відповідачем не спростовано обставин підписання акта №А- від 31.12.2021 на загальні обсяг - 382642 кВт/год та суму - 1 764 972,70 грн вартості спожитої електроенергії, які відповідають обсягу та сумі вартості електроенергії згідно виставленого позивачем на підставі даних ОСР рахунка-фактури;

- додані до матеріалів справи обома сторонами договори про постачання електричної енергії споживачу разом з додатками до них за змістом та умовами є ідентичними, окрім дописаного рукописним способом номера договору на примірнику відповідача, що також не спростовує обставин виникнення між сторонами договірних правовідносин та, відповідно, в межах цих відносин - грошового обв`язку відповідача з оплати вартості фактично спожитого обсягу електроенергії.

Стосовно ж доводів відповідача про відсутність бюджетного асигнування на суму, що перевищує погоджені сторонами згідно додатку №4 до договору обсяги та вартість закупівлі, суд оцінює такі аргументи критично, оскільки додатком №4 до договору передбачено, що оціночна вартість не є фактичною, тоді як умови оплати електроенергії передбачено саме комерційною пропозицією, яка визначає оплату за фактично відпущену енергію.

Судом відхиляються посилання відповідача на приписи Закону України «Про публічні закупівлі» з огляду на дійсність укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу та обов`язковість для сторін саме положень такого правочину, а не вимог публічної закупівлі, які враховуються на стадії відбору переможця та укладення з ним договору.

Посилання відповідача на норми бюджетного законодавства, Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, судом визнаються неспроможними з огляду на те, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки відповідні обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання грошового обов`язку.

В розрізі вказаного судом враховано, що бюджетним законодавством врегульовано відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, як наслідок взяття відповідачем грошових зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених бюджетним законодавством чи законом про Державний бюджет України, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання за договором.

З огляду зазначеного вище також визнаються неспроможними посилання відповідача на закінчення строку дії договору 31.12.2021, оскільки закон не відносить до підстав припинення грошового зобов`язання, що виникло під час дії договору, обставини закінчення строку дії останнього.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як слідує з наявного в матеріалах справи платіжного доручення №920 від 28.12.2021, за отриману електричну енергію відповідачем проведено платіж на суму 1 100 000,00 грн, тоді як доказів сплати решти вартості спожитої електроенергії на суму 664 972,70 грн суду не надано, а вказані обставини відповідачем не спростовано та не заперечено.

За таких обставин, враховуючи зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 664 972,70 грн заборгованості за спожиту електричну енергію підлягає задоволенню у повному обсязі як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Андрея Шептицького, будинок 2, ідентифікаційний код 03346696) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В, ідентифікаційний код 42094646):

- 664 972 (шістсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн 70 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію;

- 9 974 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 60 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.01.2023.

Суддя В.А. Ярема