ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/859/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.,

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Горда В.В., адвокат, довіреність від 22.07.2022 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Ничипорчук А.О., директор, наказ від 13.05.2015 № 23-К,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Унітехнологій ЮЕЙ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз"

про стягнення 283500,00 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Унітехнологій ЮЕЙ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" 283500,00 грн., з яких: 87750,00 грн. попередньої оплати та 195750,00 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 22.11.2022.

10.11.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 54-66).

16.11.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 68-78).

Ухвалою суду від 22.11.2022 відкладено розгляд справи по суті на 06.12.2022.

У засіданні суду 06.12.2022 суд оголосив перерву до 13.12.2022.

12.12.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів доказів додатково понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 92-95).

13.12.2022 до суду від відповідача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копій документів в підтвердження наявності форс-мажорних обставин та про повідомлення контрагентів настання форс-мажорних обставин (а.с. 96-104).

В судовому засіданні 13.12.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки №ВЗ07/02/2022-01 від 07.02.2022, згідно якого відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачу ресивер V=0,9м3, Рроб.=1,0МПа (згідно креслення) з комплектацією в кількості 1 шт. вартістю 135000,00 грн.

На виконання умов договору позивач 15.02.2022 здійснив попередню оплату у розмірі 65% від загальної вартості товару, що становить 87750,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач в строк, передбачений договором, зобов`язання з поставки товару не виконав та попередню оплату не повернув.

За порушення умов договору в частині поставки ресивера позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі 1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочки у сумі 195750,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 10.11.2022 посилається на форс-мажорні обставини та неможливість виконання замовлення у зв`язку з військовою агресією РФ.

Вказав, що Житомирська область перебувала під постійними обстрілами, жителі м.Коростень залишили свої місця проживання та робочі місця; в нежитлове приміщення в м. Коростень, де фактично здійснює діяльність відповідач, влучила авіабомба; майно відповідача частково знищено, частково пошкоджено та потребувало ремонту, тому відповідач не мав змоги здійснювати господарську діяльність.

Просить звільнити від сплати пені, обґрунтовуючи неможливість виконання зобов`язання настанням форс-мажорних обставин.

Зазначив, що розрахунок пені позивачем здійснено невірно, оскільки її розмір за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Надав свій контррозрахунок, за яким розмір пені складає 22154,79 грн.

Вважає завищеним розмір витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з незначним обсягом документів, які були опрацьовані представником позивача, відсутністю необхідності застосування складних математичних розрахунків для вирахування суми заборгованості, штрафних санкцій та доведення певних обставин.

Позивач у відповіді на відзив від 16.12.2022 вказав, що відповідач не виконав вимоги п.9.3 договору поставки та не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин. Зазначив, що неустойка нарахована відповідачу на підставі п.5.2 договору поставки та застосована у зв`язку з невиконанням відповідачем господарського зобов`язання - поставки ресивера.

В судовому засіданні 13.12.2022 представник відповідача пояснила, що повідомлення контрагентам про настання форс-мажорних обставин надсилалось простою кореспонденцією, в підтвердження чого надала копії сторінок журналу обліку вихідної кореспонденції (а.с. 97-99).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів та вимог позовної заяви.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

07.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Унітехнологій ЮЕЙ" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки №ВЗ07/02/2022-01, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити ресивер V=0,9м3, Рроб.=1,0МПа (згідно креслення) з комплектацією в кількості 1 шт. вартістю 135000,00 грн. на умовах зазначених в узгодженій і належним чином підписаній сторонами специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (а.с.9-13).

Відповідно до п.1.2 у специфікації вказуються: найменування, асортимент, кількість, терміни поставки, ціна і вартість товару (додаток 1 до договору).

Ціна і вартість товару визначаються відповідно до узгодженої сторонами специфікації (п.2.1 договору).

Покупець оплачує товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.2.2 договору).

Розрахунки за цим договором проводяться в наступному порядку: 65% вартості товару вказаного в рахунку-фактурі (специфікації), покупець сплачує постачальнику впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури.

35% вартості товару вказаного в рахунку-фактурі (специфікації), покупець сплачує постачальнику в термін 5 (п`яти робочих днів з дня отримання покупцем повідомлення від постачальника на електронну адресу, про готовність товару до відвантаження зі складу постачальника за адресою: вул. С.Кемського, 70А, м.Коростень, Житомирська обл., Україна, та можливості його фізичного огляду (п.2.3 договору).

Згідно з п.3.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в специфікації (рахунку) до договору, у строки, що не перевищують 65 (шістдесят п`ять) календарних днів з моменту отримання передоплати (з правом дострокового виготовлення), на умовах EXW відповідно ІНКОТЕРМС 2020.

Відповідно до п.5.2 договору, у разі затримки з постачанням товару, покупцеві постачальник сплачує неустойку в розмірі 1% від вартості непоставленого товару, за кожний день такого прострочення.

Відповідно до п.9.2 договору строк виконання зобов`язань за договором відкладається при виникненні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на час, протягом якого останні будуть діяти.

Сторона, що підпала під дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і виявилась внаслідок цього нездатною виконувати свої зобов`язання за цим договором, повинна протягом 5 (п`яти) календарних днів у письмовій формі повідомити іншу сторону про початок та закінчення їх дії (п.9.3 договору).

Невиконання цієї вимоги не дає жодній із сторін права посилатися надалі на вищезазначені обставини (п.9.4 договору).

Згідно з п.9.5 договору належним доказом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Якщо форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) будуть продовжуватися більше двох місяців, то кожна із сторін договору буде вправі порушувати питання про розірвання договору і в такому випадку жодна із сторін не буде мати права вимагати від іншої відшкодування можливих збитків. При цьому сторони зобов`язуються провести взаєморозрахунки (п.9.6 договору).

У специфікації (додатку №1 до договору) сторони погодили поставку ресивера V=0,9м3, Рроб.=1,0МПа (згідно креслення) з комплектацією в кількості 1 шт. вартістю 135000,00 грн.; порядок проведення оплати за договором: 1-й платіж у розмірі 65% від загальної вартості товару, що становить 87750,00 грн. покупець сплачує постачальнику впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури, 2-й платіж у розмірі 35% від загальної вартості товару, що становить 47250,00 грн. покупець сплачує постачальнику в термін 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання покупцем повідомлення від постачальника на електронну адресу про готовність товару до відвантаження зі складу постачальника, а також термін поставки обладнання - 65 (шістдесят п`ять) календарних днів з моменту отримання оплати згідно п.2.1 даної специфікації (а.с.14).

14.02.2022 відповідач виставив позивачу рахунок №6 на оплату ресивера V=0,9м3, Рроб.=1,0МПа (згідно креслення) з комплектацією в кількості 1 шт. у розмірі 135000,00 грн. (а.с.15).

Платіжним дорученням №940 від 15.02.2022 позивач оплатив вказаний рахунок у розмірі 65% від загальної вартості товару на суму 87750,00 грн. (а.с.16-19).

05.07.2022 відповідач звернувся до позивача з листом №11120, у якому запропонував виготовити ресивер зі збереженням контрактної ціни, але без комплектації (запобіжний клапан, манометр, кран зливу конденсату, кран під манометр) та на умовах 100% передоплати (а.с.20).

Листом від 25.07.2022 №110 позивач вказав про поставку ресивера в комплектації згідно договору протягом 45 календарних днів з дати вказаного листа (а.с.21).

Листом від 08.08.2022 №11168 відповідач повідомив позивача про неможливість виготовлення ресивера на умовах, відображених в договорі поставки, запропонував розірвати договір поставки на підставі п.9.6 договору та провести взаєморозрахунки (повернути передплатні кошти) (а.с.22).

Листом від 11.08.2022 №129 позивач зазначив про відсутність підстав для розірвання договору поставки на підставі п.9.6 договору, оскільки відповідачем не виконано вимоги п.9.3 договору, тому відповідач не може посилатися на форс-мажорні обставини. Вказав про можливість розірвання договору поставки шляхом укладення додаткової угоди до договору на умовах повернення передоплати та сплати згідно з п.5.2 договору неустойки у розмірі 1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення (а.с.23).

Відповідач у листі від 17.08.2022 №11177 просив позивача підготувати та надіслати на погодження проект додаткової угоди про розірвання договору поставки, але без застосування штрафних санкцій через відсутність факту порушення п.9.3 договору, посилаючись при цьому на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено про настання форс-мажорних обставин на території України (а.с.24).

У листі, адресованому відповідачу 14.09.2022, позивач вимагав у відповідача повернути протягом 5 (п`яти) робочих днів раніше перераховані кошти згідно з рахунком №6 від 14.02.2022 за договором поставки №ВЗ07/02/2022-01 від 07.02.2022 в розмірі 87750,00 грн. у зв`язку з протермінуванням поставки обладнання (а.с.26).

Відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав, попередню оплату не повернув.

У зв`язку з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Унітехнологій ЮЕЙ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" 87750,00 грн. попередньої оплати.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з поставки товару, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1% від вартості непоставленого товару, за 145 днів в сумі 195750,00 грн. за період з 22.04.2022 по 14.09.2022 (розрахунок - а.с. 2 на звороті).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору поставки №ВЗ07/02/2022-01 від 07.02.2022.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно з ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Платіжним дорученням №940 та банківською випискою з рахунку позивача за 15.02.2022 підтверджується здійснення позивачем попередньої оплати за товар в сумі 87750,00 грн (а.с.16-19).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки оплаченого позивачем товару або повернення позивачу попередньої оплати.

За вказаного, та враховуючи, що позивач надіслав відповідачу лист від 14.09.2022, у якому вимагав повернення попередньої оплати у розмірі 87750,00 грн., (а.с.26), позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 87750,00 грн. попередньої оплати за товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 195750,00 грн. пені (розрахунок - а.с.2 на звороті), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст.193 ГК України.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.3.1 договору та п.3 специфікації (додаток №1 до договору поставки), відповідач узяв на себе зобов`язання здійснити поставку обладнання протягом 65 (шістдесят п`ять) календарних днів з моменту отримання передоплати у розмірі 65% від загальної вартості товару, тобто до 21.04.2022 (15.02.2022 + 65 днів).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже вказувалося, відповідно до п.5.2 договору у разі затримки з постачанням товару покупцеві постачальник сплачує неустойку в розмірі 1% від вартості непоставленого товару, за кожний день такого прострочення.

Аналіз наведеного пункту договору свідчить, що визначена сторонами неустойка за своєю правової природою є пенею за невчасну поставку (непоставку) постачальником товару.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи з принципу свободи договору, визначеного ст.627 ЦК України, та приписів ч.1 ст.230 ГК України, сторони в договорі можуть забезпечити виконання негрошового зобов`язання пенею.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він є законним та обґрунтованим, відповідає умовам договору та чинному законодавству, а тому вимога про стягнення 195750,00 грн. пені є правомірною.

Відносно доводів відповідача, з посиланням на власний контррозрахунок (а.с.58), щодо невірності здійсненого позивачем розрахунку, які ґрунтуються на тому, що заявлена до стягнення сума перевищує розмір пені, обрахованої виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, суд зазначає, що норми Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Водночас у даній справі пеню нараховано за невиконання стороною негрошового зобов`язання - поставка товару, а тому приписи даного Закону щодо обмеження максимального розміру пені застосуванню не підлягають.

Щодо клопотання відповідача про звільнення його від сплати пені, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які підтверджені листом ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, суд зазначає слідуюче.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 10.11.2022 просить суд звільнити його від сплати пені у розмірі 1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочки у сумі 195750,00 грн., обґрунтовуючи неможливість виконання зобов`язання настанням форс-мажорних обставин, зокрема, неможливістю виконання замовлення у зв`язку з військовою агресією, влучанням в нежитлове приміщення, де фактично здійснює діяльність відповідач, авіабомби, яка частково знищила і частково пошкодила майно відповідача, відсутністю можливості здійснювати господарську діяльність.

Обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати пені відповідач вказує про настання форс-мажорних обставин Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Зазначає, що з метою повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин та призупинення виконання своїх договірних зобов`язань згідно умов укладеного договору на строк дії даних обставин, відповідач надіслав позивачу відповідний лист від 25.02.2022 №11058.

Суд вказує, що ТПП України своїм листом зазначила про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, однак даний лист не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у всіх випадках невиконання договірних відносин і щодо всіх суб`єктів господарювання.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Слід вказати, що особа, яка посилається на настання форс-мажорних обставин для звільнення від відповідальності має довести, що невиконання умов договору було спричинено конкретною об`єктивною обставинною (форс-мажором війною), яка має бути підтверджена відповідним доказами, зокрема, і не в останню чергу сертифікатом ТПП.

Окрім того, повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору;

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Відповідачем під час розгляду справи не було надано суду відповідного сертифікату про форс-мажорні обставини, як це передбачено ст.14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" та п.п.9.2, 9.3, 9.4 договору.

Також, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем позивачу листа від 25.02.2022 №11058 (зокрема, фіскального чеку та опису вкладення) з повідомленням про настання форс-мажорних обставин.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано належних доказів, що зазначені ним обставини були форс-мажорними саме у даному конкретному випадку, окрім того відсутні докази повідомлення іншої сторони про настання таких обставин, а тому клопотання відповідача про звільнення його від сплати неустойки у розмірі 1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочки у сумі 195750,00 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Тобто, у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до положень ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення штрафних санкцій судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Суд враховує, що виходячи з умов п.3.1 договору, відповідач мав виконати свій обов`язок поставки товару в строк до 22.04.2022р.

Починаючи з 23.04.2022р. і протягом наступних 2 місяців позивач жодним чином не виявляв зацікавленості щодо оплаченого ним товару та не звертався до відповідача з вимогою про поставку товару.

Лише після отримання листа відповідача №11 від 05.07.2022р., в якому останній вказував про можливість відновлення роботи по проекту та подальшої поставки товару, позивач 25.07.2022р. надіслав лист, зазначивши про прострочення відповідача та необхідність виконання поставки товару протягом 45 днів.

Враховуючи, що матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з поставки товару, а також загальновідому інформацію про обстріли Житомирської області, в тому числі міста Коростень, що призвели до значних руйнувань та пошкоджень, суд вважає за можливе з власної ініціативи зменшити розмір пені до 10% від заявленої суми, тобто до 19575,00 грн.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 4252,50 грн., сплачений з правомірно заявлених позовних вимог в сумі 283500,00 грн. покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 12000,00 грн.

До позовної заяви позивачем на підтвердження правничих витрат в сумі 7000,00 грн. надано наступні копії документів: договору про надання правової допомоги №23-2 від 01.09.2015, рахунок-фактуру №47 від 06.10.2022, платіжне доручення №3252 від 06.10.2022, акт надання послуг від 07.10.2022, банківську виписку від 07.10.2022, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Адвокатського бюро "Горда і партнери", свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №254 від 17.01.2004 та довіреність від 22.07.2022 (а.с.28-38).

У відповіді на відзив від 16.12.2022 зазначено, що позивач здійснив додаткові судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №54 від 10.11.2022, платіжним дорученням №3706 від 15.11.2022 та банківською випискою від 15.11.2022 (а.с.71-76).

В рахунку-фактурі №47 від 06.10.2022 зазначено про надання адвокатським бюро "Горда і партнери" позивачу наступної правової допомоги: вивчення документів, наданих замовником, підготовка та подача позовної заяви про стягнення грошових коштів до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" в Господарський суд Житомирської області на загальну суму 7000,00 грн. (а.с.29); в рахунку-фактурі №54 від 10.11.2022 - підготовка, подача відповіді на відзив та представництво інтересів замовника в судовому засіданні по справі №906/859/22 на загальну суму 5000,00 грн. (а.с.76).

Відповідач у відзиві на позовну заяву і представник відповідача в судовому засіданні вказував на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, у зв`язку з незначним обсягом документів, які були опрацьовані представником позивача, відсутністю необхідності застосування складних математичних розрахунків для вирахування суми заборгованості, штрафних санкцій та доведення певних обставин.

Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, згідно до положень ст.126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, тобто виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Проаналізувавши перелік наданих позивачу правничих послуг згідно рахунків-фактур, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та співмірності.

Відносно послуги "Вивчення документів, наданих замовником, підготовка та подача позовної заяви про стягнення грошових коштів до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" в Господарський суд Житомирської області" загальною вартістю 7000,00 грн., суд зазначає, що даний спір не відноситься до категорії надмірно складних справ, які потребують додаткового вивчення судової практики, опрацювання значного обсягу доказової бази, у позивача в наявності були всі документи, необхідні для звернення до суду з позовом, і від адвоката не вимагалося додаткових дій щодо їх збирання (витребування).

Виходячи з обсягу доказів поданих позивачем та тексту позовної заяви, остання не потребувала значних зусиль в її написанні, а тому суд вважає, що співмірною виконаній роботі буде вартість послуги "Вивчення документів, наданих замовником, підготовка та подача позовної заяви про стягнення грошових коштів до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" в Господарський суд Житомирської області" 6000,00 грн.

Щодо послуги "Підготовка, подача відповіді на відзив та представництво інтересів замовника в судовому засіданні у справі №906/859/22" вартістю 5000,00 грн. суд вказує, що основний текст відповіді на відзив має обсяг півтори друковані сторінки, більша частина якого становлять пункти договору та норми права. Позивачем не було викладено нових обставин чи доводів, а тому не вбачається, що адвокатом було витрачено значного обсягу часу та зусиль для підготовки даної відповіді на відзив.

Окрім того, представництво інтересів позивача у судовому засіданні адвокат здійснював у режимі відеоконференції в одному судовому засіданні - 06.12.2022, яке тривало 49 хвилин.

Тому, суд вважає, що розумним та співмірним виконаній роботі буде вартість послуги "Підготовка, подача відповіді на відзив та представництво інтересів замовника в судовому засіданні у справі №906/859/22" - 2000,00 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно з предметом спору та складністю справи є неспіврозмірними та достатньо завищеними, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не співрозмірні із виконаною роботою у суді.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розумними, справедливими, а також пропорційними до предмета спору, є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., у зв`язку з чим саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО ХіммашНафтоГаз" (10009, м. Житомир, вул. Кибальчича, 6, кв. 9, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Унітехнологій ЮЕЙ" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 30, )

- 87750,00 грн. - сума попередньої оплати;

-19575,00 грн. - неустойка;

- 4252,50 грн. - судовий збір;

- 8000,00 грн. - витрати на надання правничої допомоги

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.12.22

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу: рек. з повід.

3 - відповідачу: рек. з повід.