ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Справа № 915/1413/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Ткаченко О.В.

за участі секретаря Сулейманової С.М.

та представника позивача ? Кецкало С.В.;

від відповідача представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1413/21

за позовом фізичної особи-підприємця Аніщенко Станіслава Владиславовича,

АДРЕСА_1 ,

ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

представник: адвокат Кецкало Роман Романович,

вул. Севастопольська, 61, оф.14, м. Миколаїв, 54055,

електронна пошта ;

до комунального підприємства Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївські парки",

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54057, ідентифікаційний код 32884306,

електронна пошта: , ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 57003,29 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізичною особою-підприємцем Аніщенко Станіславом Владиславовичем пред`явлено позов про стягнення з комунального підприємства Миколаївської міської ради (КП ММР) "Миколаївські парки" грошових коштів у загальній сумі 57003,29 грн., із яких: 52525 грн. - основний борг; 3134,23 грн. ? пеня; 608,71 грн. - 3% річних; 735,35 грн. - інфляційні втрати, з посиланням на неналежне виконання КП ММР "Миколаївські парки" зобов`язань за укладеним з позивачем договором від 25.08.2021 № 4 про надання послуг, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих підприємцем Аніщенком послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі, на котру позивачем нараховано пеню у відповідності до п. 6.6 договору, а також здійснені нарахування в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Підприємець Аніщенко також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 22.09.2021 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача 28.09.2021 надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в яких останній зазначив про категорію та складність справи, яка потребує участі сторін та надання ними додаткових пояснень, у зв`язку з чим КП ММР "Миколаївські парки" просило суд розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.10.2021 призначено дану справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, вирішено розгляд справи здійснювати зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 04.11.2021.

Відповідач у відзиві від 08.10.2021 № 265 (вх. № 15162/21 від 08.10.2021) зазначив, що вважає позов підприємця Аніщенка С.В. необґрунтованим та безпідставним, з посиланням, зокрема, на те, що:

- між сторонами у справі дійсно існували договірні відносини за договором про надання послуг від 25.03.2021 № 4, проте указаний договір від імені відповідача був укладений колишнім директором КП ММР "Миколаївські парки" Андрієвською В.В. з суттєвими невідповідностями та помилками, що відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України є підставою для визнання судом правочину недійсним;

- у період з 26.03.2021 по 08.04.2021 Андрієвська В. В. була непрацездатною, перебуваючи на стаціонарі, при цьому акт №1 приймання-передачі наданих послуг до договору від 25.03.2021 № 4 підписаний Андрієвською В. В. 31.03.2021, тобто під час її непрацездатності;

- у поданій позивачем копії договору від 25.03.2021 № 4 пункт 1.1 викладений наступним чином: "Виконавець зобов`язується протягом березня 2021 року надати послуги по догляду за деревами на території парку "Перемога", (надалі ? Послуги) за цінами, в кількості та за переліком наведеним в Додатку №1 до цього Договору , який є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах цього Договору".

Разом із тим, під час укладання договору було допущено помилку і текст даного договору не редагувався, під час направлення претензії від 01.06.2021 № 2 Аніщенком С.В. було додано до претензії копію оригінального договору з наявною невідповідністю, другий екземпляр якого з цією ж невідповідністю зберігався у КІІ ММР "Миколаївські парки"; подаючи позовну заяву про стягнення заборгованості за договором від 25.03.2021 № 4, представник позивача додав до вказаної заяви підроблений екземпляр договору, де виправив раніше не помічену невідповідність, що має суттєве значення для визнання договору недійсним;

- наявний у додатках до позовної заяви акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 25.03.2021 № 4 також містить невідповідності, оскільки вказаною датою складання акту є 31.03.2021, а встановлення загальної вартості послуг проводиться за невідомим актом приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2021 № 1, який не дає змоги ідентифікувати дату складання відповідного акту, що у свою чергу, згідно абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" може бути підставою невизнання господарської операції.

Позивач у відповіді на відзив від 01.11.2021 (вх. № 16372/21 від 01.11.2021) виклав незгоду з твердженнями відповідача, зазначивши, зокрема, що:

- під час укладання договору сторонами було допущено технічну помилку в п. 1.1 договору, а саме, замість "березня" вказано "лютого". Через декілька днів цю помилку помітив позивач і сторонами було виправлено технічну помилку, оскільки реальному волевиявленню сторін договору відповідало формулювання "протягом березня 2021 року"; дійсною редакцією договору, є та, у якій в п. 1.1 викладено положення стосовно березня 2021 року;

- згідно абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Спірний акт приймання-передачі наданих послуг дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містить відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Отже, цей акт підтверджує факт здійснення господарської операції, а неістотний недолік, вказаний відповідачем, не є підставою для невизнання господарської операції.

У засіданні 04.11.2021 оголошено перерву до 24.11.2021.

У засіданні 24.11.2021 оголошено перерву до 16.12.2021.

Відповідач у запереченнях від 29.11.2021 (вх. № 18020/21 від 30.11.2021) акцентував увагу, зокрема, на тому, що:

- позивач сам підтвердив, що під час підписання договору було допущено помилку, та в подальшому виправлено описку. Більш того, претензію готував інший представник, а тому який саме договір було додано позивачем до претензії позивачу не відомо;

- в даному випадку, зобов`язання виникає із договору. У сторони відповідача є обов`язок оплатити надані послуги, проте в даному випадку послуги не надавались. До матеріалів справи додано акт виконаних робіт, підписаний особою, яка не мала на це повноважень, та й не могла його підписати тим числом, оскільки перебувала на лікарняному із госпіталізацією. Інших доказів виконання робіт не надано. Позивачем не надано достеменних доказів, що свідчили б про дійсність господарської операції. Позивачем не доведено наявність працівників для виконання таких робіт, наявність транспортних засобів та обладнання для виконання такої роботи (власного або орендованого). Більше того, очерет, який нібито був скошений позивачем, відноситься до заповідного фонду, а тому для виконання таких робіт повинно було надаватися погодження екології та ММР. Тому, в такому випадку роботи виконані не були, уповноважена особа не підписала акту виконаних робіт, а тому зобов`язання у відповідача по даному договору не виникли.

Ухвалою від 16.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2022; цією ж ухвалою зобов`язано позивача у строк до 30.12.2021 надати суду докази на підтвердження фактичного надання послуг, передбачених умовами договору від 25.03.2021 № 4, окрім наданого суду акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2021; відповідачу запропоновано у строк до 31.12.2021 надати до суду письмові уточнення/пояснення до заперечень стосовно підтвердження фактичного виконання господарської операції.

Позивач у заяві від 29.12.2021 (вх. № 19617/21 від 30.12.2021) на виконання ухвали суду від 16.12.2021 виклав позицію про те, що ним надано суду всі необхідні докази, які, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору від 25.03.2021 № 4, підтверджують факт вчинення господарської операції, тобто, надання послуг за договором, які зафіксовано актом № 1 приймання-передачі наданих послуг на суму 52525,00 грн.

У свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт ненадання послуг за договором, що, відповідно до стандарту переваги більш вагомих доказів, свідчить про те, що послуги за договором були надані.

Позивачем надано достатній обсяг доказів для того, аби вважати факт здійснення господарської операції у вигляді надання послуг за договором доведеним.

Відповідач у поясненнях від 12.01.2022 (вх. № 692/22 від 17.01.2022) наполягав на викладених у раніше поданих документах по суті справи твердженнях про ненадання послуг, стягнення заборгованості за які є предметом спору в даній справі, а також послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 825/1630/17, згідно якої якщо між суб`єктами господарювання була підписана уся первинна документація (договори, акти, видаткові накладні тощо), а також була зареєстрована податкова накладна, то це не є беззаперечним фактом реальності господарської операції. Будь-яка господарська операція повинна, перш за все, мати ділову мету та економічну вигоду. З цього приводу, Суд зазначив: "за певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку".

На думку відповідача, позивачем не було надано належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували факт здійснення господарських операцій.

Відповідач також послався на лист Міністерства соціальної політики України від 17.10.2016 № 376/06/186-16, в якому наголошено на неможливості виконання керівником (головним бухгалтером) посадових обов`язків у період відпустки.

Виконання обов`язків керівника (головного бухгалтера) під час відпустки може здійснюватися шляхом: передачі повноважень(у тому числі права підпису) іншому працівнику; відкликання працівника з відпустки у встановленому порядку.

При цьому законодавством визначено вичерпні випадки, коли допускається відкликання. Згідно з частиною восьмою ст. 79 КЗпП відкликання зі щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства. Тобто ситуація, яка розглядається (перебування у відпустці), не підпадає під ці обставини;

Отже, перебуюваючи на стаціонарному лікуванні, знаходячись на лікарняному, керівник відповідача не мала повноважень на підписання акту та не могла фізично приймати виконання робіт.

Відповідач також повторно зазначив, що очерет, який нібито був скошений позивачем, відноситься до заповідного фонду, а тому для виконання таких робіт, повинно було надаватися погодження екології та ММР; проведення робіт на землях водного фонду, у даному випадку щодо видалення очерету на озері, здійснюється суб`єктами господарювання, відповідно до Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2005 № 557; для здійснення такого виду робіт необхідним є отримання дозволу на зкошення очерету, доказів отримання якого позивачем не надано.

Крім всього зазначеного, для виконання таких робіт необхідно мати в наявності відповідну техніку та штат найманих працівників за трудовим договором, або за підрядними роботами, доказів чого позивачем також не надано.

У зв`язку з наведеним відповідач наполягає на тому, що спірні послуги не надавалися, а тому у нього і не виникло зобов`язань з їх оплати.

Ухвалою від 10.02.2022 відкладено розгляд справи на 01.03.2022, проте в указану дату засідання не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та проведенням активних бойових дій на території Миколаївської області та міста Миколаєва.

Наказом голови Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2022 судові засідання, призначені з 02.03.2022 по 01.04.2022, були скасовані, враховуючи ведення бойових дій на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи, зокрема, неможливість здійснення правосуддя Господарським судом Миколаївської області під час воєнного стану, Голова Верховного Суду розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Одеської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 № 41 з 26.07.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

За вказаних обставин, розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Ухвалою суду від 08.11.2022 призначено дану справу до розгляду на 14.12.2022.

У засіданні 14.12.2022 суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати до 09:50 15.12.2022.

У судовому засіданні 15.12.2022, згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, представник у засідання не з`явився.

Вислухавши представника позивача, який підтримав позовну заяву з викладених у ній підстав, з урахуванням інших поданих позивачем документів по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір про надання послуг від 25.03.2021 № 4 (далі ? Договір), у відповідності до умов якого виконавець зобов`язується протягом березня 2021 року надати послуги по догляду за деревами на території парку "Перемога" (надалі ? Послуги) за цінами, в кількості та за переліком наведеним в Додатку №1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник ? прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Найменування послуг ? догляд за деревами ? ДК 2015 (77210000-5) ? лісозаготівельні послуги (77340000-5 Підрізання дерев і живих огорож відповідно до "Єдиного закупівельного словника" ДК 021:2015 (CPV:2008); (90910000-9 Послуги з прибирання відповідно до "Єдиного закупівельного словника" ДК 021:2015 (CPV:2008) (п. 1.2 Договору).

Місце надання послуг ? місце розташування об`єктів благоустрою Замовника, що визначені у технічному завданні (Додаток 1) (п. 1.3 Договору).

Оформлення наданих послуг здійснюється, шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг готує Виконавець у двох примірниках і передає для підписання Замовнику. Замовник перевіряє Акт приймання-передачі наданих послуг, і в разі відсутності зауважень до наданих послуг, підписує його та протягом 3-х робочих днів передає Виконавцю. У випадку мотивованої відмови Замовника від приймання наданих послуг, Сторонами складається двосторонній Акт із переліком необхідних доопрацювань, строків їхнього виконання. Оплата додаткових послуг у цьому випадку Замовником не здійснюється. Контроль за якістю, термінами надання послуг, обсягом наданих послуг та оформлення Актів приймання-передачі послуг покладається на відповідальних осіб Замовника по об`єктах, де надаються послуги (п.п. 2.1-2.5 Договору).

Ціна Договору становить: 52525 грн. 00 коп. (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.) без ПДВ, та визначається відповідно до ціни одиниці послуг м2 або шт., які вказані у Технічному завданні (Додатку 1 до Договору) (п. 3.1 Договору).

Договір набирає сили з моменту підписання Сторонами даного Договору і діє до 31.03.2021, а в частині обов`язків, що виникли в період цього Договору і відповідальності за їхнє виконання, до повного їхнього виконання проведеного належним чином (п. 10.1 Договору).

Дійсність Договору у судовому порядку не оспорювалася.

До договору сторонами укладено додаток № 1 "Технічне завдання", згідно якого позивач зобов`язався надати послуги на загальну суму 52525 грн., а саме, послуги з: формувального обрізання дерев на території парку "Перемога", покосу очерету на території парку "Перемога", прибирання скошеного очерету після косіння на території парку "Перемога", очищення газонів від опалого листя на території парку "Перемога".

За твердженнями позивача, ним на виконання умов Договору надані відповідачу послуги, зазначені у додатку № 1 до договору на загальну суму 52525 грн., проте КП ММР "Миколаївські парки" у визначений у Договорі строк ці послуги не оплачено, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 52525 грн.

Стягнення зазначеної заборгованості та нарахувань на неї є предметом спору в даній справі.

Чинним законодавством України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Господарським процесуальним законодавством визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

В даному випадку суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов?язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20.

В якості доказу надання послуг підприємець Аніщенко С.В. посилається на акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2021 № 1 на суму 52525 грн., копію якого ним подано суду.

Разом із тим, відповідач стверджує, що послуги згідно указаного вище акту йому фактично не надавалися; на його переконання, позивачем не доведено реальність господарської операції, а тому у відповідача не виник обов`язок щодо її оплати.

Отже, дослідженню судом підлягають обставини надання або ненадання позивачем відповідачу послуг, стягнення заборгованості за котрі є предметом спору.

Судом встановлено, що у відповідності до наявних у матеріалах справи копій листа непрацездатності, табелів обліку використання робочого часу, довідки медичної установи, на момент складання спірного акту приймання-передачі наданих послуг № 1 Андрієвська В.В. була непрацездатною, перебуваючи на стаціонарі.

Надати інші докази надання послуг за спірним актом на пропозицію суду позивач відмовився.

Враховуючи обставини, за яких підписано акт № 1 (непрацездатність керівника КП ММР "Миколаївські парки"), та відмову позивача підтвердити реальність надання послуг іншими документами, які, згідно пояснень представника позивача, є у позивача в наявності, суд вважає більш вірогідним те, що позивачем не надавались послуги, вказані в зазначеному акті.

Отже позов не підлягає задовленню.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

У судовому засіданні 15.12.2022, згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Аніщенка Станіслава Владиславовича відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2022.

Суддя О.В.Ткаченко