РІШЕННЯ

м. Київ

20.12.2022Справа № 910/10398/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/10398/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (ідентифікаційний код: 37166797, 03039, м. Київ, проспект Науки, 18)

до товариства з обмеженою відповідальністю «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» (ідентифікаційний код: 33639450; 04176, м. Київ, вул. Електриків, 26;

про стягнення 3 504 195,14 грн,

за участю представників:

позивача: Лев Р.В. (ордер від 03.10.2022 серії АА №1241038);

відповідача: Серт О.В. (ордер від 22.11.2022 серії АА №1253195).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (далі - позивач, ТОВ «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» (далі - відповідач, ТОВ «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ») про стягнення передплати у розмірі 2 624 283,90 грн і пені у розмірі 312 958,08 грн за договором поставки від 10.08.2021 №453 (далі - Договір) та 511 735,36 грн інфляційні втрати та 55 217,80 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються таким:

- невиконанням Договору в частині поставки до 12.01.2022 замовленої і частково оплаченої продукції;

- виписками по рахунку стверджується перерахування позивачем попередньої оплати в розмірі 2 624 283,90 грн згідно з такими платіжними дорученнями: від 10.08.2021 №1125 на суму 730 235,52 грн; від 11.08.2021 №1128 на суму 730 235,52 грн; від 18.08.2021 №1136 на суму 730 235,52 грн; від 25.01.2022 №40 на суму 433 577,34 грн;

- 20.08.2022 позивач у претензії за вих. №19/08 вимагав упродовж 10 днів здійснити поставку або повернути отримані кошти;

- однак претензія залишена відповідачем без реагування та задоволення;

- станом на час подання позову відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за Договором, не поставлено позивачу товар у строк 12.01.2022 та не повернуто передоплату у розмірі 2 624 283,90 грн;

- відповідно до пункту 2.3 Договору за порушення термінів передачі товару позивач просить стягнути пеню у розмірі 312 958,08 грн; період прострочення 13.01.2022 - 26.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/10398/22; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.11.2022.

07.11.2022 відповідач подав суду:

- відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» просило відмовити у задоволенні позову;

- заяву в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

08.11.2022 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 08.11.2022 судом ухвалено відкласти підготовче засідання на 15.11.2022.

11.11.2022 позивач подав суду:

- відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача;

- заяву свідка в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

15.11.2022 відповідач подав суду відзив на позов, який залишено без розгляду, оскільки відзив уже було надано 07.11.2022

15.11.2022 відповідач подав суду заяву про відкликання відзиву, в якому відповідач просив вважати відзив, поданий 07.11.2022 іншим представником ТОВ «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» адвокатом Кудрицьким Р.П., таким, що відкликано відповідачем як помилково поданий, а повноваження вказаного адвоката - припиненими.

Через непровоковану і невиправдану війну росії проти України, основану на відвертій умисній російській брехні та через ракетну атаку 15.11.2022 засідання не відбулось у зв`язку із заходами безпеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 повідомлено учасників справи про призначення підготовчого засідання на 22.11.2022.

У підготовчому засіданні 22.11.2022 оголошено перерву до 06.12.2022.

25.11.2022 відповідач подав суду заперечення в порядку статті 167 Господарського процесуального кодексу України.

06.12.2022 позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовчому засіданні 06.12.2022 суд протокольною ухвалою постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.12.2022.

У судовому засіданні 20.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Суд, заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 20.12.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 ТОВ «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (покупець) і ТОВ «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» (постачальник) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити у зумовлені сторонами строки товар (дерев`яні вироби) в об`ємі та асортименті передбаченому пунктом 1.3 Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно сплатити його вартість в порядку та на умовах визначених Договором (пункт 1.1 Договору);

- дерев`яні вироби, які відвантажуються постачальником складаються з комплекту заготовок профільного клеєного брусу об`ємом 96 м 3, зовнішні ламелі - матеріал модрина (пункт 1.3 Договору);

- постачальник гарантує поставити товар 12.01.2022. За погодженням з покупцем товар може бути поставлений раніше (пункт 2.2 Договору);

- загальна вартість товару за Договором складає 3 129 580,80 грн, у тому числі ПДВ 20 %. Вартість товару вказано без врахування вартості доставки та вивантаження товару на об`єкт (пункт 4.2 Договору);

- оплата виконується замовником поетапно:

а) передоплата становить 70 % - 2 190 706,56 грн, у тому числі ПДВ 20 % не пізніше 16.08.2021;

б) залишок становить 30 % - 938 874,24 грн, у тому числі ПДВ (пункт 4.3 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 6.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку вказаний правочин не оспорено та не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

10.08.2021 та 18.01.2022 відповідачем було виставлено позивачу такі рахунки на оплату: від 10.08.2021 №10 на суму 2 190 706,56 грн грн; від 18.01.2022 №1 на суму 867 154,68 грн.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату на загальну суму 2 624 283,90 грн, що підтверджується виписками по рахунку та такими платіжними дорученнями: від 10.08.2021 №1125 на суму 730 235,52 грн; від 11.08.2021 №1128 на суму 730 235,52 грн; від 18.08.2021 №1136 на суму 730 235,52 грн; від 25.01.2022 №40 на суму 433 577,34 грн.

Позивач вказує, що у визначений Договором строк (12.01.2022) відповідач товар не поставив.

20.08.2022 позивач надіслав відповідачу претензію від 19.08.2022 за вих. №19/08 щодо необхідності виконання зобов`язань, в якій вимагав упродовж 10 днів здійснити поставку товару, вказавши конкретну адресу, або повернути отримані кошти.

Направлення вказаної претензії на адресу відповідача підтверджується накладною, фіскальним чеком і описом вкладення до цінного листа, копії яких долучені до матеріалів справи.

Водночас вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та належного реагування; доказів протилежного суду не подано.

Частиною першою статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за Договором і не поставлено позивачу товар у строк 12.01.2022 та не повернуто передоплату у розмірі 2 624 283,90 грн; доказів протилежного суду не подано.

Заперечення відповідача зводяться до того, що позивачем не виконано умови іншого правочину, що і стало наслідком невиконання Договору.

Такі твердження є безпідставними у даному випадку, оскільки, Договір не містить жодних посилань на інший договір, виконання якого зі сторони позивача має своїм наслідком виконання відповідачем як постачальником умов Договору.

Суд відзначає, що відповідач має право звертатися в позасудовому та/або судовому порядку щодо невиконання позивачем умов іншого правочину.

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 2 624 283,90 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач заявив до стягнення 511 735,36 грн втрат від інфляції (період нарахування з січня 2022 року по серпень 2022 року), 55 217,80 грн 3 % річних і 312 958,08 грн пені (період нарахування з 13.01.2022 по 26.09.2022).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 2.3 Договору у випадку порушення термінів передачі товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат і пені, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він неправильний, оскільки, позивачем визначено неправильно період нарахування.

Так, позивач звернувся до відповідача з претензією та встановив йому строк для поставки товару або повернення коштів протягом 10 днів з моменту отримання претензії.

Відповідно до інформації розміщеної на сайті Укрпошта поштове відправлення №139 було у точці видачі 23.08.2022, однак не отримано відповідачем і в подальшому повернуто на адресу позивача без вручення.

Таким чином, відповідач мав би отримати претензію 23.08.2022, тому 10-денний строк завершився 01.09.2022, а прострочення почалося з 02.09.2022.

За розрахунком суду з відповідача має бути стягнуто за період нарахування з 02.09.2022 по 26.09.2022 інфляційні втрати у розмірі 49 861,39 грн, 3 % річних - 5 176,67 грн, 89 872,74 грн - пені.

Що ж до решти доводів і тверджень позивача та відповідача, які викладені у позові, відзиві на позов, відповіді на відзив, запереченнях, тощо, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників процесу та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 130, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» до товариства з обмеженою відповідальністю «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» про стягнення 3 504 195,14 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ» (ідентифікаційний код: 33639450; 04176, м. Київ, вул. Електриків, 26; e-mail: ; ; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСЬКІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (ідентифікаційний код: 37166797, 03039, м. Київ, проспект Науки, 18; e-mail: ; представник - адвокат Лев Роман Васильович АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ): 2 624 283 (два мільйони шістсот двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн 90 коп. заборгованості; 5 176 (п`ять тисяч сто сімдесят шість) грн 67 коп. 3 % річних; 89 872 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн 74 коп. пені; 49 861 (сорок дев`ять тисяч вісімсот шістдесят одну) грн 39 коп. інфляційних втрат і 41 537 (сорок одну тисячу п`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.01.2023.

Суддя Ігор Курдельчук