ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Справа №909/220/20 (909/685/18)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Малех І.Б.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

представники: позивача і третьої особи - адвокат Хоптій М.В., відповідача - адвокат Награбовський О.В.; арбітражний керуючий Козій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу АТ "Перший український міжнародний банк" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Скапровська І.М.) від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20 (909/685/18) за позовом Фізичної особи-підприємця Гача Василя Павловича до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 ;

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гач Василь Павлович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: АТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Компанія Рона". Позивач просив суд визнати недійсним договір № 1 від 09 липня 2014 року, укладений між ФОП Гач Василь Павлович і ТОВ "Компанія Рона" зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року - до договору №1 від 09 липня 2014 року.

Позов мотивований тим, що при укладенні оспорюваного договору, а в подальшому договору іпотеки, керівником ТОВ "Компанія "Рона" було введено в оману позивача з метою заволодіння майном останнього, що є спільною сумісною власністю подружжя та доводиться доказами, отриманими в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, вказаний договір укладено без згоди дружини позивача ОСОБА_1 , що в сукупності, є підставою для визнання його недійсним, як такого, що порушує законні права та інтереси Позивача.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 28 березня 2019 року у справі №909/685/18 позов задовольнив. Визнав недійсним договір №1 від 09 липня 2014 року, укладений між ФОП Гач Василь Павлович і ТОВ "Компанія Рона", зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року до договору №1 від 09 липня 2014 року.

Західний апеляційний господарський суд постановою від 28 жовтня 2019 року скасував рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2019 року в частині задоволення позову до відповідача -1 (ПАТ "ПУМБ") та прийняв у цій частині нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2019 року залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 29 квітня 2020 року у справі №909/685/18 касаційну скаргу АТ "ПУМБ" задовольнив частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2019 року у справі №909/685/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПАТ "ПУМБ" залишив без змін. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2019 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2019 року в частині відмови в позові до ТОВ "Компанія Рона" скасував, а справу №909/685/18 в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Верховний Суд вказав на необхідність встановлення обставини наявності або відсутності вироку суду у кримінальному провадженні №0000414, ухвали про закриття кримінального провадження. В залежності від встановленого, з`ясуванню підлягають обставини впливу результатів розгляду вказаного вище кримінального провадження відносно наявності підстав, з якими закон пов`язує правові наслідки для визнання саме спірного договору №1 від 09.07.2014 недійсним з урахуванням кваліфікації спірних правовідносин, які склались між сторонами спору, та предмету спору.

Також Верховний Суд вказав, що позивач має довести відсутність наміру у Відповідача -2 виконувати зобов`язання за спірним договором - здійснювати плату позивачу за передачу останнім в іпотеку свого майна. Сам лише факт невиконання умов договору однією з його сторін, як-то проведення оплат, не є належним і допустимим доказом вчинення правочину під впливом обману (стаття 230 ЦК України), а може бути лише підставою для вирішення питання щодо неналежного виконання умов договору його стороною та відповідних наслідків.

Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду щодо необґрунтованості вимог про недійсність договору з підстав відсутності згоди на його укладення дружини позивача. Водночас вказав, що відсутність згоди дружини позивача не порушує його прав та інтересів, а тому з цієї підстави слід відмовити за безпідставністю.

У підсумку Верховний Суд вказав судам під час нового розгляду справи врахувати наведене в цій постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Господарський суд Івано-Франківської області постановою від 18 лютого 2021 року у справі №909/220/20 визнав банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона", увів ліквідаційну процедуру.

Справа №909/685/18 в частині позовних вимог ФОП Гач Василь Павлович до ТОВ "Компанія Рона" про визнання недійсним договору № 1 від 09 липня 2014 року, укладеного між ФОП Гач Василь Павлович та ТОВ "Компанія Рона" зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою № 1 від 01 січня 2015 року - до договору №1 від 09 липня 2014 року була передана на новий розгляд у межах справи №909/220/20 про банкрутство ТОВ "Компанія Рона", справі присвоєно номер №909/220/20(909/685/18).

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20 (909/685/18) позов в частині вимог ФОП Гач Василь Павлович до ТОВ "Компанія Рона" про визнання недійсним договору №1 від 09 липня 2014 року укладеного між ФОП Гач Василь Павлович та ТОВ "Компанія Рона" зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року - до договору №1 від 09 липня 2014 року; визнав недійсним договір № 1 від 09 липня 2014 року укладений між ФОП Гач Василь Павлович і ТОВ "Компанія Рона" зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою № 1 від 01 січня 2015 року - до договору №1 від 09 липня 2014 року; стягнув з ТОВ "Компанія Рона" на користь ФОП Гач Василь Павлович 1762,00 грн - судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірний правочин та додаткова угода до нього, були спрямовані на взяття позивачем на себе зобов`язань за плату виступити майновим поручителем. З виписки з вказаного в договорі рахунку встановлено те, що плата позивачу за взяття на себе останнім зобов`язань виступити майновим поручителем, не поступала. На стадії ліквідації ТОВ "Компанія Рона" (постанова про визнання боржника банкрутом від 18 лютого 2021 року), неможливо застосувати наслідки неналежного виконання умов договору в частині оплати за передачу позивачем в іпотеку належного йому майна та того, що метою судочинства є судовий захист прав та інтересів особи, яка звернулась за їх захистом, порушене право позивача слід захистити в обраний ним спосіб та визнати недійсним спірний правочин, який не був спрямований на реальне настання таких правових наслідків, як отримання плати за взяття на себе зобов`язання виступити майновим поручителем перед банком.

АТ "Перший український міжнародний банк" подало апеляційну скаргу, вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20 (909/685/18) прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мали значення для правильного вирішення справи та без врахування правових вказівок Верховного Суду.

Зазначає, що Гач Василь Павлович не є майновим поручителем за оспорюваним договором №1, а виступав майновим поручителем (іпотекодавцем) власне за іпотечним договором, який не оскаржується. За договором №1 Гач В.П. виступив лише вигодоодержувачем (мав право на отримання щомісячної фінансової винагороди за те, що укладав з банком іпотечний договір). У свою чергу, нездійснення ТОВ «Компанія Рона» обумовлених договором №1 оплат на користь Гача В.П. не є підставою для визнання правочину недійсним. Аналізуючи зміст та форму Договору №1, такий не суперечить положенням статей 203, 205, 206, 207, 208 ЦК України. Підписання договору №1, а також додаткової угоди до нього позивач не заперечує.

Суд першої інстанцій у своєму рішенні взагалі не зазначив, які саме вимоги, встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (або іншими нормами ЦК України чи інших актів цивільного законодавства) не були додержані в момент вчинення оспорюваного правочину. Незрозуміло, з яких конкретно правових підстав суд дійшов висновку про необхідність визнання оскаржуваного договору№1 із змінами до нього недійсним. Суд жодним чином не вмотивував свій висновок стосовно того, що відсутність оплати за спірним договором №1 начебто свідчить про те, що такий правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків у вигляді тримання оплати за ним. У порушення вказівок Верховного Суду у цій справі 909/685/18, суд не досліджував обставини наявності або відсутності вироку суду у кримінальному провадженні № 0000414 чи ухвали про закриття кримінального провадження, безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 215 ЦК України щодо визнання недійсним договору №1 (із змінами до нього).

АТ "Перший український міжнародний банк" просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20 (909/685/18) та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ТОВ "Компанія Рона" про визнання недійсним договору №1 від 09 липня 2014 року зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року - до договору №1 від 09 липня 2014 року повністю; понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання цієї апеляційної скарги покласти на позивача.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 04 липня 2022 року поновив Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" строк на апеляційне оскарження, відкрив провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20(909/685/18); витребував матеріали справи.

Суд неодноразово призначав і відкладав розгляд справи, востаннє розгляд справи призначено на 08 грудня 2022 року. Про дату, час і місце судового засідання учасникам повідомлено належним чином.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. (ч.1).Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.(ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.(ч.3).Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. (ч.4).У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представників сторін і третьої особи і вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Обставини справи:

09 липня 2014 року ФОП Гач Василь Павлович (Сторона-1) і ТОВ "Компанія Рона"(Сторона-2) уклали договір №1, до якого у подальшому додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року внесли зміни і доповнення (далі - договір).

За умовами договору, Сторона-1 для забезпечення виконання Стороною-2 зобов`язань, що ґрунтуються на умовах генерального договору №ЮР/1.14-17 щодо умов надання банківських гарантій та акредитивів від 26 лютого 2014 року та кредитного договору №1.14-16 від 26 лютого 2014 року, прийняла на себе зобов`язання виступити майновим поручителем перед Відповідачем-1 (Банк) для забезпечення виконання вказаних договорів, шляхом підписання іпотечного договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору, предметом іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: адмінбудинок, літера "А", загальною площею 1203,5 м2, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Угринів, вул.Галицька,26; виробничий цех, літера "Б", загальною площею 1865,1 м2, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Угринів, вул.Галицька,26; трансформаторна підстанція, літера "Г", загальною площею 50,9 м2, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Угринів, вул.Галицька,26; земельна ділянка загальною площею 1,3504 га, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Угринів, вул.Галицька,26.

Відповідно до пункту 2.1 договору за виконання Стороною-1 своїх зобов`язань, зазначених в розділі 1 цього договору, Сторона-2 зобов`язалася здійснювати плату на умовах цього договору.

Нарахування плати здійснюється щомісячно, починаючи з дати підписання між Стороною-1 і Банком іпотечного договору та закінчуючи датою припинення дії вказаного іпотечного договору. Розмір плати сторонами встановлюється в сумі 50 000,00 грн за один календарний місяць. Плата за перший місяць здійснюється не пізніше останнього календарного дня місяця, з якого нараховується плата, за кожний наступний місяць, плата здійснюється Стороною-2 в строк не пізніше останнього календарного дня цього місяця (пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору).

Сторони стверджують, що цей договір не стосується прав та обов`язків будь-яких третіх осіб (пункт 6.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року сторони внесли зміни до договору №1 від 09 липня 2014 року в частині розміру плати, розмір якої збільшили до 80 000,00 грн за один календарний місяць.

Також між Відповідачем-1 (Іпотекодержатель) та громадянином України Гачем Василем Павловичем (Іпотекодавець) 09 липня 2014 року укладено іпотечний договір №1.14-16/17/1-6, за умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобов`язання: генерального договору №ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій і акредитивів від 26.02.2014 (Боржник - Відповідач-2); кредитного договору №1.14-16 від 16.02.2014 (Боржник - Відповідач-2), передав в іпотеку, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, нерухоме майно, зазначене в статті 2 цього договору, а саме: адмінбудинок (літ."А") площею 1203,5 м2, виробничий цех (літ."Б") площею 1865,1 м2, трансформаторна підстанція (літ."Г") площею 50,9 м2, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Угринів, вул.Галицька,26, а також земельна ділянка площею 1,3504 га, розташована за вказаною адресою.

У матеріалах справи відсутні докази виконання Відповідачем-2 договору №1 від 09 липня 2014 року зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року щодо здійснення плати, передбаченої розділом 2 договору, а також відсутній обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні №0000414.

Предметом розгляду у цій справі є позов ФОП Гач Василь Павлович в частині вимог до ТОВ "Компанія Рона" про визнання недійсним договору №1 від 09 липня 2014 року укладеного між ФОП Гач Василь Павлович (Сторона-1) і ТОВ "Компанія Рона"(Сторона-2) зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року .

Позивач вважає, що договір №1 від 09 липня 2014 року зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року, укладено під впливом обману зі сторони директора Відповідача-2, що полягав в обіцяній фінансовій вигоді та компенсації договору майнової поруки, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 230 ЦК України визначено, що, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом частини 1 статті 229 ЦК України істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як наголосив Верховний Суд у цій справі, у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Доказом обману Позивача з боку Відповідача-2 названо матеріали кримінального провадження №0000414, у яких Гач В.П. визнаний потерпілим.

Відповідно до ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У матеріалах цієї справи відсутній обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні №0000414. Як повідомив представник позивача, такого обвинувального вироку ще немає, справа розглядається судом першої інстанції.

Немає й у матеріалах справи інших доказів умисного введення в оману ФОП Гача Василя Павловича при укладенні ним 09 липня 2014 року договору №1 з ТОВ "Компанія Рона" чи при укладенні 01 січня 2015 року додаткової угоди №1.

Сам лише факт невиконання умов договору однією з його сторін, як-то проведення оплат, не є належним і допустимим доказом вчинення правочину під впливом обману, а може бути лише підставою для вирішення питання щодо неналежного виконання умов договору його стороною та відповідних наслідків.

Ураховуючи наведені обставини справи, приписи закону та висновки Верховного Суду у цій справі, немає жодних підстав вважати, що оспорюваний правочин укладено під впливом обману. А тим більше немає жодних правових підстав для висновку про фіктивність цього правочину. Невиконання ТОВ "Компанія Рона" умов договору № 1 від 09 липня 2014 року зі змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01 січня 2015 року щодо щомісячної плати ФОП Гач В.П. за зобов`язання виступити майновим поручителем перед банком (яке зі сторони ФОП Гач В.П. виконано) не вказує на відсутність наміру створення правових наслідків (ФОП Гач В.П. виконав умови договору), а означає невиконання ТОВ "Компанія Рона" зобов`язань за названим договором.

Господарський суд Івано-Франківської області наведеного не урахував, не повно з`ясував обставини справи і дійшов помилкового висновку про задоволення позову з підстав фіктивності договору.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективний, який не призведе до відновлення порушеного права позивача - плати за виконане зобов`язання виступити майновим поручителем.

Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Керуючись, ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" задовольнити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року у справі №909/220/20 (909/685/18) скасувати, прийняти нове судове рішення:

«У позові відмовити.

Судовий збір за подання позовної заяви покласти на позивача.».

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гача Василя Павловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) 2643,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 26 січня 2023 року.

Суддя В.М.Гриців

Суддя О.В.Зварич

Суддя І.Б. Малех