УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30.12.2022Справа № 911/2282/22

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву Приватного підприємства "Б.В.В.-Буд" (Вінницька обл., с. Якушинці)

до Приватного підприємства "ТВК "Лідер" (м. Київ)

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 250 692,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулось Приватне підприємство "Б.В.В.-Буд" (далі - ПП "Б.В.В.-Буд") із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "ТВК "Лідер" (ПП "ТВК "Лідер") заборгованості за договором поставки № 13 від 23.05.2019 у сумі 250 692,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.11.2022 матеріали справи № 911/2282/22 за заявою ПП "Б.В.В.-Буд" були передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що у заяві про видачу судового наказу слід відмовити, враховуючи наступне.

Положеннями ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становив 2 481,00 грн.

Таким чином вимога, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, складає 248 100,00 грн. Проте, заявник просить видати судовий наказ за вимогою на суму 250 692,35 грн, що перевищує визначений законом розмір.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Також за змістом п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як вбачається з поданої заяви, ПП "Б.В.В.-Буд" просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі видаткових накладних за період з 31.05.2019 по 16.08.2019, тобто за період, за яким строк позовної давності у 3 роки минув.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 152 ГПК України суд відмовляє ПП "Б.В.В.-Буд" у видачі наказу про стягнення боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Отже, керуючись ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству "Б.В.В.-Буд" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "ТВК "Лідер" заборгованості у сумі 250 692,35 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.