ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Справа№ 911/3404/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Приходько І.А.

від відповідача: Олексійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської міської ради

на рішення Господарського суду Київської області

від 09.06.2022 (повне рішення складене та підписане 20.06.2022)

у справі №911/3404/21 (суддя: Антонова В.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Гідромеханізація»

до Вишгородської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Гідромеханізація подало до суду позов до Вишгородської міської ради визнання незаконним та скасування рішення від 28.10.2021 № 13/54 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування».

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на ту обставину, що відповідачем 28.10.2021 на тринадцятій сесії VIII скликання було прийнято рішення № 13/54 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», яким визнано таким, що нереалізоване, та скасовано пункт 2 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19.11.2004 № 606 «Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки», затверджене рішенням Вишгородської міської ради від 16.12.2004 № 20/11 «Про затвердження рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради». Внаслідок чого, позивач вважає, що правові підстави, для прийняття такого рішення у відповідача були відсутні та просив його скасувати.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі № 911/3404/21 позов Акціонерного товариства «Гідромеханізація» до Вишгородської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Вишгородської міської ради № 13/54 від 28.10.2021 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», яким скасовано пункт 2 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19.11.2004 № 606, яке затверджене рішенням Вишгородської міської ради від 16.12.2004 № 20/11 та яким Акціонерному товариству Гідромеханізація передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:253:0001, площею 3,1951 га.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржуване рішення Вишгородської міської ради № 13/54 від 28.10.2021 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», є незаконним та підлягає скасуванню оскільки: прийняте не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; суперечить актам конституційного, цивільного та земельного законодавства і порушує права та інтереси позивача; є безпідставним та необґрунтованим, адже прийняте із застосуванням норми (п. 4.6. Положення), яку неможливу застосувати до позивача, а також через хибність висновку про «невідповідність адреси» майна та земельної ділянки.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Вишгородська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №911/3404/21 за апеляційною скаргою Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 та призначено до розгляду на 21.09.2022.

02.08.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 21.09.2022 оголошено перерву до 02.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 розгляд справи №911/3404/21 призначено на 17.11.2022.

Ухвалою від 15.11.2022 розгляд справи №911/3404/21 призначено на 21.12.2022.

У судове засідання 21.12.2022 з`явились представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято за умов нез`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають встановленим обставинам справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач діяв у відповідності до норм чинного законодавства, натомість позивач який набув права оренди майна на підставі рішення виконкому від 2004 року своїм правом не скористався, а тому втратив право на отримання земельної ділянки в оренду, що й було підтверджено оспорюваним рішенням.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а посилання на Положення прийняте у 2021 році не може бути підставою для регулювання правовідносин, що виникли з 2004 року.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

04.09.2001 рішенням Вишгородської міської ради № 247 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки площею 3,9 га у старій промисловій зоні з метою передачі в оренду ВАТ «Гідромеханізація» (на даний час АТ «Гідромеханізація» - позивач).

У 2003 році на підставі вищевказаного рішення, ДП «Вишгородський районний центр державного земельного кадастру» підготовлено технічну документацію з укладення договору оренди земельної ділянки ВАТ «Гідромеханізація» з укладенням договору оренди земельної ділянки площею 3,1951 га у м. Вишгород по вул. Набережній строком на 10 років. Орендну плату встановлено у розмірі 193735,00 грн.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2004 затверджено технічну документацію ВАТ «Гідромеханізація» з укладанням договору оренди земельної ділянки площею 3,1951 га у м. Вишгород по вул. Набережній терміном на 10 років. Цільове призначення - існуюча виробнича база. Орендну плату встановлено в розмірі 193 735,00 гривень на рік.

Рішенням Вишгородської міської ради Про затвердження рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 20/11 від 16.12.2004 затверджено рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2004.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021, 09.06.2021 здійснено реєстрацію технічної документації на земельну ділянку загальною площею 3,1951 га в Державному земельному кадастрі України та присвоєно їй кадастровий номер - :01:253:0001. Цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств. Вид використання земельної ділянки - під розміщення виробничої бази. Форма власності - комунальна власність.

В подальшому, 25.06.2021 АТ «Гідромеханізація» звернулося до Вишгородської міської ради із заявою № 01-95 про укладення договору оренди земельної ділянки.

28.07.2021 Вишгородською міською радою надано відповідь № 2-29/2242, відповідно до якої повідомлено про неможливість укладення договору оренди земельної ділянки з АТ «Гідромеханізація», зокрема у зв`язку з: тим, що рішення щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:253:0001 в натурі на місцевості Вишгородською міською радою не приймалося; відсутністю витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:253:0001; відсутністю правовстановлюючого документу (статуту) юридичної особи.

06.08.2021 АТ «Гідромеханізація» повторно звернулося до Вишгородської міської ради із заявою № 01-123 про укладення договору оренди земельної ділянки, додавши в якості додатків документи, про які зазначала Вишгородська міська рада в якості відсутніх документів у листі № 2-29/2242.

06.09.2021 Вишгородською міською радою листом № 2-29/2709 повідомлено АТ «Гідромеханізація» про розгляд клопотання від 06.08.2021 на черговій сесії Вишгородської міської ради, яка планується у вересні 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 АТ «Гідромеханізація» отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :01:253:0001, виданий Відділом № 1 Управління у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки :01:253:0001) становить 9 352 354,17 грн.

28.10.2021 Вишгородська міська рада ухвалила рішення № 13/54 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», яким враховуючи, що АТ «Гідромеханізація» протягом тривалого часу, зокрема більше шести місяців, не реалізувало рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради №606 від 19.11.2004р., яким їм надано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 3,1951 га по вул. Набережній у м. Вишгороді, на підставі п. 4.6. Положення про оренду земельних ділянок на території Вишгородської міської та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням Вишгородської міської ради від 17.06.2021 року № 8/10, вирішено:

- визнати таким, що нереалізоване, та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19 листопада 2004 року № 606 «Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки», затверджене рішенням Вишгородської міської ради від 16 грудня 2004 року № 20/11 «Про затвердження рішень виконавчого комiтету Вишгородської міської ради»,

- контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Не погоджуючись з рішенням Вишгородської міської ради від 28.10.2021 № 13/54 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування» позивач звернувся з даним позовом.

В разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18.

Так, підставами для визнання акта недійсним (незаконним) є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

В силу приписів ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення ради, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» та ст. 123 Земельного кодексу України.

Підставою набуття відповідного права є саме рішення ради, яке відповідно до ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України оформляється договором як документом, що посвідчує право оренди земельної ділянки, зареєстрованим відповідно до закону.

За приписами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін.

За змістом ст.ст.13, 14 Конституції України, ст. 11 ЦК України, ст.ст.123, 124, 127,128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб`єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об`єкта нерухомості (власності).

Отже, індивідуальними актами органів держави або місцевого самоврядування реалізовується волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відтак, прийняття уповноваженим органом рішення про надання земельної ділянки в оренду та укладання на виконання цього рішення договору, є взаємопов`язаними фактами.

З огляду на викладене, надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення ради, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» та ст.123 Земельного кодексу України.

Винесенню відповідного рішення органу місцевого самоврядування передує вчинення комплексу дій щодо визначення місця розташування земельної ділянки, яка має передаватись в оренду, розроблення відповідної документації із землеустрою тощо.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що Акціонерне товариство «Гідромеханізація» є власником цілісного майнового комплексу, що розташований за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Шлюзова, буд. 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218.

Відповідний майновий комплекс передбачає, зокрема розташування виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності, тобто виробничої бази промислового характеру.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2001 яким затверджено технічну документацію, виготовлену з метою укладання договору оренди вiдповiдної земельної ділянки, у пункті 2 зазначено «Цільове призначення - існуюча виробнича база».

Відповідачем, в свою чергу не заперечується факт розташування майна позивача на відповідній земельній ділянці.

Також, судом враховано, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року № 200/606/18 вказала, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про безпідставність застосування Вишгородською міською радою до Акціонерного товариства «Гідромеханізація» пункту 4.6 Положення про оренду земельних ділянок на території Вишгородської міської ради та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням Вишгородської міської ради від 17.06.2021 № 8/10, відповідно до якого «В разі ухилення землекористувача від укладення договору оренди або своєчасного поновлення терміну його дії протягом 6-ти місяців з моменту прийняття Вишгородською міською радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду та укладенню договору оренди або поновлення терміну дії договору оренди Вишгородська міська рада приймає відповідне рішення про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду та укладенню договору поновлення терміну дії договору оренди таким, що нереалізоване, оренди або та скасовує його», оскільки відповідна норма встановлює правовий наслідок негативного характеру, який не існував на момент прийняття рішення про передачу земельної ділянки в оренду.

Водночас, судом враховано що після прийняття відповідного положення, позивач вдвічі звертався до відповідача з заявами про укладення договору оренди :25.06.2021 та 06.08.2021.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Ненормативний (індивідуальний) правовий акт державного управління - це індивідуальний юридичний акт, який розв`язує конкретну управлінську справу, персонально визначає поведінку адресата, має державновладний характер, застосовується уповноваженим органом у встановленому порядку, одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Як зазначено в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Тобто, у зв`язку з прийняттям такого ненормативного акту виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акту на земельну ділянку та, як в даному випадку, укладення договору оренди.

Отже, в контексті рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009, прийняте рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2004, є ненормативним актом суб`єкта владних повноважень.

При цьому підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів держави. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Правовий аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що для визнання недійсним оскаржуваного розпорядження, господарському суду перш за все необхідно встановити порушення цивільних прав або інтересів власника у зв`язку з його прийняттям та можливість розв`язати спір щодо користування земельними ділянками.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3).

Отже, місцеві органи виконавчої влади є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами та не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, позаяк це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між такими органами і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Реалізація повноважень скасування органом місцевого самоврядування власного рішення можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Ураховуючи, що рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2004 є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме було позивач розробив технічну документацію та встановив межі земельної ділянки, та звернувся безпосередньо щодо укладення договору оренди, тобто позивач розпочав реалізовувати своє право, це рішення не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.

Таким чином, на підставі рішення Вишгородської міської ради № 606 від 19.11.2004, виникли правовідносини, пов`язані із реалізацію суб`єктивних та охоронюваних законом інтересів АТ «Гідромеханізація», згода на зміну чи припинення яких позивачем не надавалась.

Подібні правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду № 521/17710/15-а від 20.09.2018, № 182/2428/16-а(2-а/0182/102/2016) від 24.07.2019, № 542/1197/15-а від 13.09.2019, № 810/899/17 від 09.04.2020, № 819/1154/18 від 24.07.2020.

Крім того, судом втсановлено, що АТ «Гідромеханізація» з 2004 року добросовісно користувалося вказаною земельною ділянкою, сплачувало земельний податок (копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи), що не заперечується сторонами.

Водночас, при винесенні оскаржуваного рішення: № 13/54 від 28.10.2021 Вишгородська міська рада керувалась п. 4.6. Положення про оренду земельних ділянок на території Вишгородської міської ради, яке затверджене рішенням № 8/10 від 17.06.2021 року.

Відповідно до п. 4.6. вказаного Положення: «В разі ухилення землекористувача від укладення договору оренди або своєчасного поновлення терміну його дії протягом 6-ти місяців з моменту прийняття Вишгородською міською радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду та укладенню договору оренди або поновлення терміну дії договору оренди Вишгородська міська рада приймає відповідне рішення про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду та укладенню договору оренди або поновлення терміну дії договору оренди таким, що нереалізоване, та скасовує його».

Так, підстава ухвалення оскаржуваного рішення аргументується тим, що «АТ «Гідромеханізація» протягом тривалого часу, зокрема більше шести місяців, не реалізовувало рішення, яким йому надано в оренду земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірного застосування до спірних правовідносин положень п. 4.6 Положення з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З цього приводу Конституційний Суд України висловив правову позицію у Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99, у якому зазначено, що цей конституційний принцип може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

З урахуванням вище викладеного, нормами чинного законодавства не передбачено підстав скасовувати своє попереднє рішення індивідуального ненормативного характеру, зокрема через підставу «нереалізації права на оренду протягом тривалого часу».

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що рішення Вишгородської міської ради № 13/54 від 28.10.2021 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», є незаконним та підлягає скасуванню оскільки: прийняте не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; суперечить актам конституційного, цивільного та земельного законодавства і порушує права та інтереси позивача; є безпідставним та необґрунтованим, адже прийняте із застосуванням норми (п. 4.6. Положення), яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а також через хибність висновку про «невідповідність адреси» майна та земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, рішення Вишгородської міської ради № 13/54 від 28.10.2021 «Про визнання рішення про передачу земельної ділянки в оренду таким, що нереалізоване, та його скасування», яким скасовано пункт 2 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19.11.2004 № 606, яке затверджене рішенням Вишгородської міської ради від 16.12.2004 № 20/11 та яким Акціонерному товариству «Гідромеханізація» передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:253:0001, площею 3,1951 га, є незаконним та підлягає скасуванню.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідачем прийнято рішення яке стосується прав і свобод позивача, та яке не відповідає нормам чинного законодавства.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач довів обґрунтованість заявленого позову, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом ст. 14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи ч.ч. 1, 2 ст. 373 ЦК України та ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відносини щодо користування землею є земельними відносинами та врегульовані Конституцією України, ЦК України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, зокрема,Закону України «Про оренду землі».

Згідно із ч.ч. 1-3статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частинами 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з цими положеннями громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ст. 116 Земельного кодексу України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 Земельного кодексу України).

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно приписів статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

В силу приписів ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

У частині 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що відповідач діяв у відповідності до норм чинного законодавства, натомість позивач який набув права оренди майна на підставі рішення виконкому від 2004 року своїм правом не скористався, а тому втратив право на отримання земельної ділянки в оренду, оскільки позивач є власником нерухомого майна на спірній земельній ділянці, і ця обставина фактично унеможливлює оформлення права користування на земельну ділянку за іншими особами, натомість на момент прийняття рішення від 2004 року були відсутні будь-які норми які б регулювали обов`язок укладення договору оренди у певний строк з моменту прийняття рішення, відповідні строки не були визначені і в самому рішенні від 2004 року, а з огляду на вчинення позивачем активних дій щодо фактичного виконання рішення про укладення договору оренди, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення від 28.10.2021, а отже наявні підстави для його скасування. При цьому, навіть при врахуванні Положення, з моменту його прийняття до моменту прийняття оскаржуваного рішення не минуло 6 місяців, а отже навіть обставини визначені в пункті 4.6. Положення не настали.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2022 у справі №911/3404/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу суддів з відпусток 02.02.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна