ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2707/22

Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши заяву № 2 від 13.12.2022 (вх. № 127/22 від 21.12.2022) Селянського (фермерського) господарства «Олен-Марина» про вжиття заходів забезпечення позову

встановив:

21.12.2022 до господарського суду Київської області від Селянського (фермерського) господарства «Олен-Марина» надійшла заява № 2 від 13.12.2022 (вх. № 127/22 від 21.12.2022), в порядку ст. ст. 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» переміщувати предмет застави, а саме: комбайн зернозбиральний CASE IH AFX 8230, рік випуску - 2014, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 207934 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Головному управлінні Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року, за межі місцезнаходження вказаного у пункті 1.2 договору застави та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбаланом Н.Р. і зареєстровано у реєстрі за номером 1177, а саме: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 11.

В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тео-Трейдинг» та Селянським (фермерським) господарством «Олен-Марина» був укладений Договір поставки № ТЕО-160/ВЮ від 20.05.2019, за умовами якого ТОВ «Тео-Трейдинг» взяло на себе зобов`язання щодо передачі у власність СФГ «Олен-Марина» сільськогосподарської техніки, а саме: комбайн зернозбиральний CLAAS, модель Lexion 670 та жатку CLAAS Vario 770.

В подальшому, 21.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тео-Трейдинг» та Селянським (фермерським) господарством «Олен-Марина» підписана додаткова угода до договору поставки, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо розірвання Договору поставки № ТЕО-160/ВЮ від 20.05.2019 та закріпило суму заборгованості ТОВ «Тео-Трейдинг» перед СФГ «Олен-Марина» в розмірі 4 059 247,00 грн.

23.02.2022 між ТОВ «Світ Агротехніки» та СФГ «Олен-Марина» був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбаланом Н.Р. і зареєстрований у реєстрі за номером 1177, за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» передало Селянському (фермерському) господарству «Олен-Марина» у заставу комбайн зернозбиральний CASE IH AFX 8230, рік випуску - 2014, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 207934 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Головному управлінні Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року.

08.12.2022 заявником на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» було направлено повідомлення про бажання здійснити позасудовий спосіб стягнення на предмет застави. Однак, лист залишений без відповіді та задоволення.

Поруч з цим, заявником 10.11.2022 та 08.12.2022 (повторно) було направлено ряд адвокатських запитів щодо місцезнаходження предмету заставки - комбайну зернозбиральний CASE IH AFX 8230, рік випуску - 2014, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 207934 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також щодо працівників закріплених за майном, щодо його використання та технічного обслуговування. Проте, жодної відповіді на адвокатські запити, станом на день звернення до суду із відповідною заявою надано не було.

Таким чином, заявник стверджує про наявність підстав, що заставодавець намагатиметься уникнути виконання своїх зобов`язань за договором та приховує інформацію про місце розташування, умови збереження, використання та стан предмета застави.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З урахуванням наведених висновків, заходи забезпечення позову повинні стосуватися та ґрунтуватися на достатньо обґрунтованих припущеннях, що невжиття їх може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

Заявник, з огляду на положення частини 1 статті 74 ГПК України, повинен довести відповідні обставини наявності безпосередніх дій щодо здійснення реальних заходів для щодо позбавлення спірного майна, або приховування інформацію про місце розташування, умови збереження, використання та стан такого майна. У даному випадку заявник, в якості підтвердження щодо можливого неналежного виконання рішення суду у майбутньому стверджує про ненадання інформації на запити та листи адвоката щодо майна, яке знаходиться в заставі - комбайн зернозбиральний CASE IH AFX 8230, рік випуску - 2014, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 207934 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Головному управлінні Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 23.02.2022 року.

Ненадання відповідей на адвокатські запити та листи не підтверджує необхідності вжиття зазначеного заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість уникнення від виконання своїх зобов`язань без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. У даному випадку заявник в якості підтвердження здійснення будь-яких дій, які в майбутньому можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення посилається лише на ненадання останньому інформації щодо майна.

Таким чином, дослідивши збалансованість інтересів сторін, надавши оцінку поданим матеріалам щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову, зазначених у заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Селянського (фермерського) господарства «Олен-Марина» по сплаті судового збору за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд -

постановив:

Відмовити Селянському (фермерському) господарству «Олен-Марина» в задоволені заяви № 2 від 13.12.2022 (вх. № 127/22 від 21.12.2022) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена у встановленому порядку.

Ухвалу підписано - 26.12.2022

Суддя Л.Я. Мальована