РІШЕННЯ

23 грудня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/259/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Василишин О.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго, вул. Київська, 3-А, м. Тернопіль, 46016

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Тернопільвтормет, вул. Електриків, 6, м. Київ, 04071

про: стягнення 17 428,29 грн, з яких: 9 925,00 грн заборгованості за Договором №ПЧМ-1/5 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів від 29.05.2017, 3 071,17 грн інфляційних втрат, 1 040,78 грн відсотків за користування чужими коштами та 3 391,37 грн пені.

За участі представника позивача - Борис Андрій Сергійович, дов.№297/03 від 13.04.2022.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд"

Ухвалою суду від 14.06.2022 позовну заяву №463/0-3 від 09.06.2022 (вх. №301 від 10.06.2022) залишено без руху, а ухвалою від 20.07.2022 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.08.2022. Сторони повідомлені про дату і час судового засідання ухвалою суду надісланою на електронну пошту, зазначену у позовній заяві (25.07.2022).

У судовому засіданні 19.08.2022, враховуючи Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні (в редакції Указів № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022 та №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022), який продовжено до 21.11.2022, розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022 № 10-р, рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022, не подання відповідачем заяв по суті, думку представника позивача, постановлено ухвалу про оголошено перерви до 20.09.2022, яку занесено у протокол судового засідання, сторони повідомленні про дату та час судового засідання.

Ухвалою суду від 20.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.10.2022, сторони повідомленні про дату і час судового засідання.

Ухвалою суду від 18.10.2022, враховуючи, що судове засідання у визначений час (07.10.2022) не відбулося, призначено розгляд справи по суті на 15.11.2022, сторони повідомлені про дату і час судового засідання.

У судових засіданнях 15.11.2022 та 02.12.2022, враховуючи неповідомлення відповідача про дату і час судового засідання, для надання можливості позивачу надати додаткові пояснення щодо умов Договору №ПЧМ-Б-1/5 від 29.05.2017, постановлено ухвали про оголошення перерви відповідно до 02.12.2022 та до 09.12.2022, які занесено в протокол судового засідання, сторони повідомленні про дату і час судових засідань.

Судове засідання, призначене на 09.12.2022 року на 10:00 год. не відбулося, через знеструмленням електромережі, а тому ухвалою суду від 09.12.2022 розгляд справи відкладено на 23.12.2022, сторони повідомленні про дату і час судового засідання.

Позивач, його представник, підтримав позовні вимоги, в обґрунтування яких посилається на належне виконання позивачем умов Договору №ПЧМ/Б-1/5 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів від 29.05.2017 та неналежне виконання ПП «Захід Хліб Збут» грошових зобов`язань по даному Договору, щодо повного розрахунку за отриманий товар, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 9 925,00 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару позивачем відповідно до вимог чинного законодавства нарахована пеня в сумі 3 391,37 грн, інфляційні нарахування в сумі 3 071,17грн та 3% річних в сумі 1 040,78 грн. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заяв по суті чи клопотань з процесуальних питань не подав.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що розгляд даної справи здійснювався із врахуванням Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні (в редакції Указів № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022), рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 та розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022 № 10-р, відповідно до яких з 24.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану.

Враховуючи продовжені п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України процесуальні строки розгляду судових справ під час дії карантину, запровадження воєнного стану, права учасників подавати заяви/клопотання про продовження процесуальних строків на подання ними своїх пояснень, заперечень, доказів, тощо, судом надано таке право сторонам під час розгляду справи.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, встановив:

- між Приватним Публічним акціонерним товариством «Тернопільвтормет» (Покупець) та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (Продавець) укладено 29.05.2017 Договір №ПЧМ/Б-1/5 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів ( далі - Договір), згідно п.1.1 якого Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити промисловий брухт та відходи чорних металів (далі - товар) згідно ДСТУ 4121-2002;

- товар вважається таким, що переданий Продавцем та прийнятий Покупцем: за кількістю - у відповідності до ваги, зазначеної у приймально-здавальному акті ф.№19 або №69; за якістю - відповідно до вимог ДСТУ 4121-2002, з визначенням виду та фактичного відсотка засміченості під час приймання товару на території цехів та дільниць Покупця; результати приймання товару зазначаються у приймально-здавальному акті форми №19 або №69, який є остаточним документом, що визначає якість товару (п.2.5 Договору);

- оплата за товар проводиться Покупцем за цінами, що діють на момент здачі товару платіжними дорученнями на підставі приймально-здавальних актів за формами №19 або №69 (п. 3.3 Договору);

- при виникненні спору такий вирішується з дотриманням претензійного порядку; при виконанні Договору сторони керуються чинним законодавством України; термін дії Договору встановлюється з дати його підписання до 31.12.2017, якщо жодна із сторін за 20 днів до завершення терміну дії Договору в письмовій формі попередить іншу про розірвання Договору, то термін його дії автоматично продовжується на наступний календарний рік (пп. 4.4 - 4.6 Договору).

На виконання зобов`язань за Договором Продавець поставив Покупцю брухт сталевий негабаритний великоваговий вагою 6 300,00кг на суму 29 925грн, що підтверджується актом приймання металів чорних (вторинних) від 20.04.2019 №0012-12, який підписані повноважними представниками обох сторін без будь-яких зауважень, підписи яких засвідчені печатками товариства та підприємства.

Відповідач вартість отриманого товару оплатив частково на загальну суму 20 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №155 від 29.05.2019 на суму 5 000,00грн, №169 від 05.06.2019 на суму 5 000,00грн та №217 від 24.09.2019 на суму 10 000,00грн. З врахуванням здійснених оплат сума боргу склала 9 925,00 грн.

Позивач направив на адресу відповідача претензії №772/03 від 25.11.2019 та №152/03 від 15.02.2022, з вимогою погасити заборгованість в сумі 9 925,00грн по Договору, які залишені останнім без реагування та відповіді.

Невиконанням відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати отриманого товару стало підставою для звернення до суду про стягнення суми боргу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані докази, наведені в процесі розгляду справи представником позивача доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарське зобов`язання, одним з видів якого є майново господарське зобов`язання (цивільно правове), виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей ГК України.

Договірні відносини, що склалися між сторонами, є такими, що випливають із договору купівлі-продажу, за яким одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655, ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України та ст.193 ГК України, сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов`язання, і кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу; обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 663, ч.1 ст.664, ч. 1 ст.692 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. 202 - 205 ГК України, ст. 599 - 601, 604-609 ЦК України, зокрема, за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником.

Щодо компенсаційного характеру заходів відповідальності у цивільному праві, зокрема встановленого ст.625 ЦК України, то такий сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 16.09.2021р. у справі №915/2222/19.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на день прийняття рішення судом сума боргу за поставлений товар згідно Договору №ПЧМ/Б-1/5 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів від 29.05.2017. становить 9 925,00 грн, а тому в частині основного зобов`язання позов підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений та не оспорений відповідачем.

На підставі наведених норм законодавства та умов Договору, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивачем заявлено до стягнення 3 391,37 грн пені та 1040,78грн 3% річних за період з 01.05.2019 по 30.04.2022 та 3 071,14грн інфляційних втрат за період травень 2019 квітень 2022 року.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", враховуючи вищезазначені норми законодавства, перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу пеню, інфляційні нарахування, 3% річних, врахуванням зазначеного позивачем у позовній заяві періоду нарахування, встановив правомірність таких нарахувань на суми та періоди:

- 1039,96грн 3% річних за період з 01.05.2019 по 30.04.2022 року;

- 2485,68грн інфляційних втрат за травень 2019 квітень 2022 року.

Річні в сумі 0,82грн за період 01.05.2019 по 30.04.2022 року та інфляційні втрати в сумі 585,46грн за період 2019 квітень 2022 року, задоволенню не підлягають так як надмірно заявлені.

Щодо заявленої позивачем пені в сумі 3 391,37 грн за період з 01.05.2019 по 30.04.2022 року , то така не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

За змістом частини другої статті 217 ГК України одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №908/1501/18).

Судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України, стягується з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 42, 73-79, 86, 123, 129, ст. 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Тернопільвтормет (вул. Електриків, 6, м. Київ, 04071, ідентифікаційний код 00190762) на користь Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго (вул. Київська, 3-А, м. Тернопіль, 46016, ідентифікаційний код 03353590) 9 925 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн 00коп. заборгованості, 1039 (одна тисяча тридцять дев`ять) грн 96коп. річних, 2 485 (дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн 68коп. інфляційних втрат та 1 914(одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять) грн 76 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06 січня 2023 року.

Суддя М.С. Стадник