ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Справа№ 910/13242/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Сотнікова С.В.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від АТ «Олайнфарм»: Колос Ю.В. за довіреністю № 9.0-29/1949 від 10.11.2020;

від АТ «Олайнфарм»: Рудь Г.І. за ордером серія № 1166688 від 16.12.2021.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/13242/21 (суддя Івченко А.М., повний текст ухвали складено та підписано 15.09.2022)

за заявою 1) Акціонерного товариства «Олайнфарм»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

12.08.2021 Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», оскільки останнє неспроможне сплатити борг, що виник на підставі Договору купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014, укладеного між Акціонерним товариством «Олайнфарм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа», заборгованість за яким підтверджується також Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України; розпорядником майна запропоновано призначити арбітражного керуючого Красюка О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/13242/21 прийнято заяву Акціонерного товариства «Олайнфарм» до розгляду та призначено підготовче засідання суду.

09.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», оскільки останнє неспроможне сплатити борг, що виник на підставі Договору поруки № 1/08-16 від 08.06.2016 та Договору відступлення права вимоги від 03.12.2020. Також кредитор просив призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі №910/13242/21 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про відкриття провадження у справі про банкрутство для спільного розгляду із заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/13242/21 відмовлено Акціонерному товариству «Олайнфарм» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; відкрито провадження у справі № 910/13242/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 158 658 593,73 грн, з яких: 76 700,00 грн - вимоги першої черги, а 158 581 893,73 грн - вимоги четвертої черги; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича; призначено наступне попереднє засідання суду у справі та вирішено інші процедурні питання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 у справі № 910/13242/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/13242/21 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким: відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; визнано Акціонерне товариство «Олайнфарм» кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 110 143 757,20 грн; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бову Дарію Володимирівну; заяви арбітражних керуючих Радька Д.В. та Глеваського В.В. про участь у справі залишено без задоволення; справу № 910/13242/21 (об`єднану справу № 910/14747/21) повернуто до Господарського суду міста Києва.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/13242/21 скасовано; справу № 910/13242/21 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У постанові від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21 Касаційний господарський суд дійшов висновку, що під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, оцінити правомірність вимог ініціюючих кредиторів, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже, і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа».

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі №910/13242/21, зокрема, відмовлено Акціонерному товариству «Олайнфарм» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; відкрито провадження у справі № 910/13242/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 158 581 893,73 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 31.08.2022; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» з 31.08.2022; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу України (надалі ГПК України), ст.ст. 1, 8, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КУзПБ), ст.ст. 509, 530 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та мотивоване тим, що станом на дату вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог від 26.10.2021 (у розмірі 2 865 212,00 євро) та заяви про зарахування зустрічних вимог від 09.08.2022 (у розмірі 615 728,24 євро), а відтак, у Акціонерного товариства «Олайнфарм» відсутні дійсні грошові вимоги до боржника.

Також, місцевий господарський суд зазначає, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» до боржника у розмірі 158 581 893,73 грн належним чином підтверджені та непогашені, а також у повному обсязі визнаються боржником.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В., кандидатуру якого запропонувало Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/13242/21 та прийняти нове судове рішення, яким відкрити провадження у справі у банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм»; визнати Акціонерне товариство «Олайнфарм» кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 110 143 757,20 грн; відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Бову Д.В.; заяви інших арбітражних керуючих залишити без задоволення та вирішити інші процесуальні питання, визначені у ч.ч. 8-9 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

На переконання скаржника, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.10.2021 та від 09.08.2022 не створює жодних юридичних наслідків для Акціонерного товариства «Олайнфарм», оскільки не підтверджує наявність у боржника безспірних грошових вимог до Акціонерного товариства «Олайнфарм».

Крім того, зі змісту заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.08.2022 вбачається, що боржник керувався приписами ст. 601 ЦК України щодо зарахування заліку зустрічних вимог, однак, враховуючи п. 7.4 та п. 9.2 Договору підряду № 2-2017 від 02.01.2017 таке зарахування має відбуватися відповідно до права Латвійської Республіки.

Поміж іншого, як зазначає Акціонерне товариство «Олайнфарм», договір про відступлення права вимоги від 07.06.2016 та договір поруки № 1/08-6 від 08.06.2016 містять ознаки фіктивності та підробки, зокрема, оскільки за вищевказаними договорами не було проведено грошових розрахунків.

Разом з тим, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 913/288/21.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

24.10.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі №910/13242/21 без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 910/13242/21 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13242/21 за заявою 1) Акціонерного товариства «Олайнфарм»; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху Акціонерного товариства «Олайнфарм» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/13242/21.

19.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/13242/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 у справі № 910/13242/21, поміж іншого, відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Олайнфарм» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі №910/13242/21 призначено на 09.11.2022.

09.11.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутнім електропостачанням в приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 у справі № 910/13242/21 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Олайнфарм» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі №910/13242/21 призначено на 14.12.2022.

Явка представників сторін

14.12.2022 у судове засідання з`явилися представники Акціонерного товариства «Олайнфарм».

У судове засідання 14.12.2022 не з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», які повідомлялися про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином.

Клопотання заявлені учасниками справи

13.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду та 13.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, 13.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду та 13.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вищевказані клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкладення розгляду справи обґрунтовані тим, що наразі триває переговорний процес між сторонами даної справи відносно врегулювання спору, тому задля узгодження відповідних домовленостей та визначення позиції по поданій апеляційній скарзі необхідний додатковий час.

Головуючим суддею (суддею-доповідачем) у судовому засіданні 14.12.2022 на обговорення ставиться питання про можливість задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкладення розгляду справи.

Представники Акціонерного товариства «Олайнфарм» у судовому засіданні 14.12.2022 питання про можливість задоволення клопотання про відкладення розгляду справи залишили на розсуд суду.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представників скаржника, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак, всупереч ст.ст. 76, 77 ГПК України Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування клопотання про відкладення розгляду даної справи.

При цьому, колегія судів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу на положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також зважує на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Також, судом апеляційної інстанції враховано висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкладення розгляду справи, з огляду на їх необґрунтованість та можливість розгляду справи № 910/13242/21 у даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами та за участі представників скаржника.

Позиції учасників справи

14.12.2022 у судовому засіданні представники Акціонерного товариства «Олайнфарм» підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просили її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/13242/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відкрити провадження у справі у банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм»; визнати Акціонерне товариство «Олайнфарм» кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 110 143 757,20 грн; відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа»; призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Бову Д.В.; заяви інших арбітражних керуючих залишити без задоволення та вирішити інші процесуальні питання, визначені у ч.ч. 8-9 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначалось вище, 12.08.2021 Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», оскільки останнє неспроможне сплатити борг, що виник на підставі Договору купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014, укладеного між Акціонерним товариством «Олайнфарм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа», заборгованість за яким підтверджується також Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України; розпорядником майна запропоновано призначити арбітражного керуючого Красюка О.В.

Акціонерне товариство «Олайнфарм» на підтвердження заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» зазначає наступне.

18.12.2014 між Акціонерним товариством «Олайнфарм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» було укладено Договір купівлі-продажу №1-2014-29/160.

У відповідності до умов Договору купівлі-продажу, Акціонерне товариство «Олайнфарм» зобов`язувалося продавати і поставляти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» купувати лікарські засоби (препарати), вироби медичного призначення і біологічно активні добавки, перелік, кількість, ціна, номенклатура яких зазначалась в Специфікаціях, що затверджувались на кожен рік та становили невід`ємну частину Договору.

За змістом умов Договору, оплата поставленого товару повинна здійснюватися Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» в Євро банківським переказом за вказаними Акціонерним товариством «Олайнфарм» банківськими реквізитами протягом 170 календарних днів від дати поставки товару.

Датою поставки вважається дата митного оформлення товару в пункті поставки, яка визначається за датою печатки митного органу на міжнародній товаро-транспортній накладній.

В подальшому, 04.12.2018 між Акціонерним товариством «Олайнфарм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» було підписано Додаткову угоду до Договору з Специфікацією №1.

На виконання умов Договору купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014, з урахуванням Додаткової угоди від 04.12.2018 та Специфікації №1, Акціонерним товариством «Олайнфарм» протягом 2019 року було здійснено поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Олфа».

На підставі Специфікації № 1 кредитор продав та поставив боржнику шість партій Товару:

- 18.09.2019 першу партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV-1802961. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV057 від 16.09.2019. На оплату першої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6692 на суму 480 032,50 євро;

- 10.10.2019 другу партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV- 1802997. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV6670 від 07.10.2019. На оплату другої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6733 на суму 472 321,16 євро;

- 23.10.2019 третю партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV-1800671. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV0835 від 21.10.2019. На оплату третьої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6790 на суму 546 369,76 євро;

- 06.11.2019 четверту партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV-1800687. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV8326 від 04.10.2019. На оплату четвертої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6818 на суму 649 446,35 євро;

- 25.11.2019 п`яту партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV-1800720. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV4766 від 22.11.2019. На оплату п`ятої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6856 на суму 630 291,21 євро;

- 18.12.2019 шосту партію товару за товарно-транспортною накладною (CRM) LV-1800753. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією № 19LV0114 від 16.12.2019. На оплату шостої партії товару кредитор виставив рахунок-фактуру (інвойс) № OFA 6924 на суму 539 577,56 євро.

Як зазначає Акціонерне товариство «Олайнфарм», боржник оплатив першу партію товару лише частково, а другу-шосту партії товару не оплатив у повному обсязі, внаслідок чого у боржника перед кредитором виникла заборгованість у розмірі 3 142 290,40 євро, що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2019.

Також, в силу п. 6.5 Договору кредитором нараховано пеню за прострочення платежу за проданий та поставлений товар у розмірі 0,5% від суми несплаченої вартості товару за кожен день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2020 Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа».

Так, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.07.2021 у справі № 134/2020 позовну заяву Акціонерного товариства «Олайнфарм» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» 3 142 290,40 євро заборгованості за поставлений товар, 314 229,04 євро пені, 25 000 євро відшкодування витрат на юридичні послуги та 26 517,89 доларів США відшкодування витрат на оплату арбітражного збору.

Оскільки боржник добровільно не виконав рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.07.2021 у справі № 134/2020, Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Північний апеляційний господарський суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Олайнфарм» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Так, предметом апеляційного перегляду у цій справі стало питання відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за заявами двох ініціюючих кредиторів.

Слід зазначити, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Відтак, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

При цьому, провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Приписами ч. 1 ст. 35 КУзПБ передбачено, що у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований ст. 39 КУзПБ.

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абз. 5 ч. 1 ст. 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Разом з тим, у силу ч. 8 ст. 39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 3 ст. 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, на переконання суду апеляційної інстанції, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Отже, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Відтак, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Слід зазначити, що у даній справі заява Акціонерного товариства «Олайнфарм» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» обґрунтована неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу від 18.12.2014 №1-2014-29/160 щодо оплати другої-шостої партії товару, що також підтверджується рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.07.2021 у справі № 134/2020.

Також, необхідно вказати, що ухвалою Київського апеляційного суду від 15.11.2021 у справі № 824/217/21 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.07.2021 у справі № 134/2020 за позовом Акціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про стягнення заборгованості з оплати товару, поставленого за договором №1-2014-29/160 від 18.12.2014 та пені за прострочення сплати вартості товару; задоволено заяву Акціонерного товариства «Олайнфарм» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 липня 2021 року; надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 липня 2021 року, ухваленого у складі голови складу Новачика Петра, арбітрів Хобера Кая, Черних Юлії Сергіївни, у справі № 134/2020 за позовом Акціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про стягнення заборгованості з оплати товару, поставленого за договором № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року та пені за прострочення сплати вартості товару.

Разом з тим, у поданому відзиві боржник зазначає, що за поставку другої-шостої партій товару строки виконання зобов`язання перед кредитором виникли вже після 12.03.2020, а тому за такими вимогами не допускається відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників. Окрім цього, пеня за поставку першої партії товару була нарахована за період з 07.03.2020 по 17.06.2020, тобто також в період дії карантинних обмежень в частині суми з 12.03.2020 по 17.06.2020, що також виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство за даними вимогами кредитора.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID- 19 установлено, що не допускається відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, що виникли з 12 березня 2020 року.

Так, заява Акціонерного товариства «Олайнфарм» надійшла до Господарського суду міста Києва 12.08.2021.

Проте, Законом України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства № 1944-ІХ від 14.12.2021, що набрав чинності 06.01.2022, виключено абз. 7 п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства, яким не допускалося відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, що виникли з 12 березня 2020 року.

За таких обставин, станом на день розгляду заяви, положень Кодекс України з процедур банкрутства не містить заборони на відкриття провадження за грошовими вимогами, що виникли після 12.03.2020.

Також, у доповненнях до відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» зазначає про те, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №129/2020 від 29.09.2021 стягнуто з Акціонерного товариства «Олайнфарм» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» 113 202,44 євро штрафу за не поставку товару, 2 865 212 євро шкоди внаслідок порушення AT «Олайнфарм» Договору купівлі-продажу №1-2014- 29/160, 1 105 407,31 гривень та 4 991 євро відшкодування арбітражних витрат та 16 484,83 євро відшкодування витрат на оплату арбітражного збору.

Поміж іншого, боржник зазначає, що Акціонерне товариство «Олайнфарм» продовжує не виконувати своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014, зокрема, Акціонерне товариство «Олайнфарм» не виконало трьох замовлень на постачання товару, які Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» зробило AT «Олайнфарм» на початку 2020 року. Внаслідок цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» не може вести свій бізнес щодо реалізації товару, що, у свою чергу, призводить до заподіяння Товариству з обмеженою відповідальністю «Олфа» збитків у формі упущеної вигоди.

Боржник вказує, що у 2021 році такі збитки Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» тільки збільшилися через тривалу неможливість відновити свою роботу. Загальна сума втраченої вигоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за 2021 рік розрахована відповідно до підходу, визначеного Складом Арбітражного суду у вказаному рішенні за аналогічний період, який мав місце у 2020 році та становить 2 865 212 євро, без урахування інфляції, курсових різниць, індексації тощо.

З урахуванням вказаних обставин, 22.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» було направлено Акціонерному товариству «Олайнфарм» претензію за вих. №20 з вимогою негайно, але в будь-якому разі не пізніше ніж до кінця робочого дня 02 жовтня 2021 року компенсувати збитки у вигляді упущеної вигоди, заподіяної не поставкою товару за договором, у розмірі 2 865 212 євро.

26.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» направлено Акціонерному товариству «Олайнфарм» заяву про зарахування зустрічних вимог за вих. №22.

У вказаній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» повідомлено Акціонерне товариство «Олайнфарм», що наразі наявні такі взаємні грошові вимоги:

- Акціонерне товариство «Олайнфарм» має грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на суму 3 142 290,40 євро у зв`язку із заборгованістю за поставку 6 партій товару у 2020 році за Договором купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» має грошові вимоги до Акціонерного товариства «Олайнфарм» у сумі 2 865 212,00 євро, заявлені у претензії до Акціонерного товариства «Олайнфарм» від 22 жовтня 2021 року вих. № 20, у зв`язку з компенсацією збитків у вигляді упущеної вигоди за 2021 рік, заподіяних у зв`язку з не поставкою товару за договором.

На переконання боржника, зазначені вимоги Aкціонерного товариства «Олайнфарм» у сумі 3 142 290,40 євро та вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» у сумі 2 865 212,00 євро є взаємними та однорідними.

Як зазначає боржник, зустрічні грошові вимоги Aкціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на підставі заборгованості за поставку 6 партій товару за Договором у 2020 році, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Aкціонерного товариства «Олайнфарм» на підставі збитків у вигляді упущеної вигоди у 2021 році, у зв`язку з не поставкою товару за договором є взаємними, однорідними, і такими строк виконання яких настав.

Також, боржник вказує на те, що 26 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» заявою (листом) вих. № 22 провела взаємозалік однорідних коштів на загальну суму - 2865791,20 євро за 1-5 поставками товару та частково за 6-ю поставкою товару. Таким чином станом на 09 серпня 2022 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за договором та рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України №134 від 30 липня 2021 року становить - 615 728,24 євро (3 481 51 44 євро - 2 865 791,20 євро = 615 728,24 євро) та 26 517,89 доларів США.

У зв`язку із зазначеним, боржником було проведено додаткове зарахування зустрічних однорідних вимог, що слідує з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» має додаткові грошові вимоги до AT «Олайнфарм» у сумі 2 124 921,50 євро, що ґрунтуються на наступному.

04.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» та BANESTAR MANAGEMENT LIMITED було укладено Договір відступлення права вимоги до Aкціонерного товариства «Олайнфарм» за Договором підряду №2/2017 від 02.01.2017, укладеного між BANESTAR MANAGEMENT LIMITED (Підрядчик) та Aкціонерим товариством «Олайнфарм» (Замовник).

В силу Договору відступлення права вимоги від 04.08.2022, за Договором підряду №2-2017 від 02.01.2017, відступається право вимоги у сумі 2 124 921,50 євро.

На переконання боржника, вказані вимоги є взаємними та однорідними.

Таким чином, зустрічні грошові вимоги Aкціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на підставі заборгованості за поставку 6 партій товару за Договором у 2019 році, та вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Aкціонерного товариства «Олайнфарм» на підставі Договору підряду № 2-2017 від 02.01.2017, укладеного між Aкціонерним товаристом «Олайнфарм» та BANESTAR MANAGEMENT LIMITED, право вимоги за яким було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Олфа» на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.08.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» та BANESTAR MANAGEMENT LIMITED, є взаємними, однорідними, і такими, строк виконання яких настав. Отже, виконано всі необхідні правові передумови для взаємозаліку зазначених зустрічних грошових вимог Aкціонерного товариства «Олайнфарм» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа».

09.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» заявою повідомила Акціонерне товариство «Олайнфарм» про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 615 728,24 євро. Докази направлення Акціонерним товариством «Олайнфарм» заяви про залік зустрічних однорідних вимог та повідомлення про відступлення права вимоги наявні в матеріалах справи.

Так, місцевий господарський суд відмовляючи у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм», дійшов висновку про те, що станом на дату вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог від 26.10.2021 (у розмірі 2 865 212,00 євро) та заяви про зарахування зустрічних вимог від 09.08.2022 (у розмірі 615 728,24 євро), а відтак, у Акціонерного товариства «Олайнфарм» відсутні дійсні грошові вимоги до боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтування підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» детально виклало у претензії вих. № 20 від 22.10.2021, що є додатком № 1 до заяви від 26.10.2021. Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» стверджує, що на підставі Договору купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014 останнє зробило три замовлення на поставку товару ще на початку 2020 року, які не були виконані зі сторони Акціонерного товариства «Олайнфарм». Як наслідок, Товариству з обмеженою відповідальністю «Олфа» начебто було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2 865 212,00 євро.

На обґрунтування розміру такої упущеної вигоди Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» посилається на висновки, викладені в рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29.09.2021 у справі № 129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Акціонерного товариства «Олайнфарм».

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у грудні 2021 року Акціонерне товариство «Олайнфарм» звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі № 129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Акціонерного товариства «Олайнфарм» про стягнення збитків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.05.2022 у справі №824/309/21 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Олайнфарм» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі № 129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Акціонерного товариства «Олайнфарм» про стягнення збитків.

В подальшому, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2022 у справі № 824/309/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» задоволено; ухвалу Київського апеляційного суду від 30.05.2022 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Олайнфарм» задоволено; рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29.09.2021 у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Акціонерного товариства «Олайнфарм» про стягнення збитків скасовано.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» відсутні грошові вимоги до Акціонерного товариства «Олайнфарм» про відшкодування упущеної вигоди у розмірі 2 865 212,00 євро за договором купівлі-продажу №1-2014-29/160 від 18.12.2014, а відтак, і відсутні правові підстави для нарахування упущеної вигоди за 2021 рік та зарахування такої упущеної вигоди на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.10.2021.

Крім того, як зазначалось вище, 09.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» заявило про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 615 728,24 євро, які виникли на підставі Договору підряду № 2-2017 від 02.01.2017, укладеного між Акціонерним товариством «Олайнфарм» та BANESTAR MANAGEMENT LIMITED, право вимоги за яким було передане Товариству з обмеженою відповідальністю «Олфа» на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.08.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» та BANESTAR MANAGEMENT LIMITED.

Однак, із заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.08.2022 вбачається, що боржник керувався положеннями ст. 601 ЦК України щодо здійснення заліку зустрічних вимог, в той час як, зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі договору підряду №2-2017 від 02.01.2017 має відбуватися відповідно до права Латвійської Республіки, що передбачено у п. 7.4, п. 9.2 зазначеного вище договору.

Відтак, для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 615 728,24 євро, які виникли на підставі Договору підряду № 2-2017 від 02.01.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олфа» повинно було керуватися положеннями законодавства Латвійської Республіки, а отже, заява від 09.08.2022 не ґрунтується на нормах права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Поміж іншого, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.08.2022 не підтверджує наявності у боржника дійсних безспірних грошових вимог до Акціонерного товариства «Олайнфарм», з огляду на таке.

Так, наявний у матеріалах справи «Інформаційний запит з метою аудиту» від 13.03.2020 не є належним доказом підтвердження заборгованості Акціонерного товариства «Олайнфарм» перед компанією BANESTAR MANAGEMENT LIMITED, оскільки містить інформацію лише щодо суми оплати станом на 31.12.2019 у розмірі 2 124 921,50 євро без зазначення підстави виникнення такої суми коштів, як то посилання на Договір підряду № 2-2017 від 02.01.2017.

При цьому, листом від 31.08.2022 № 01/1119 Акціонерне товариство «Олайфарм» заперечило проти зарахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Олфа» зустрічних однорідних вимог за Договором підряду №2-2017 від 02.01.2017. Зокрема, Акціонерне товариство «Олайнфарм» у вказаному листі посилається на невизнання зустрічних вимог за Договором підряду № 2-2017 від 02.01.2017 та повідомляє про розслідування 2-им відділом Управління по боротьбі з економічними злочинами Головного управління кримінальної поліції Державної поліції Латвійської Республіки кримінальної справи, яка порушена за підозрою у шахрайських діях у зв`язку із Договором підряду № 2- 2017 від 02.01.2017.

Отже, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» до Акціонерного товариства «Олайнфарм» за Договором підряду № 2-2017 від 02.01.2017 не є безспірними для цілей зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, сформульованої в низці судових рішень, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати певним умовам, зокрема: (і) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); (іі) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі № 6-23/75-02, від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі №904/3173/19, від 25.11.2020 у справі № 904/1806/19.

За таких обставин, заява Акціонерного товариства «Олайнфарм» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» в силу ст. 39 КУзПБ належним чином обґрунтована грошовими вимогами, строк виконання яких настав та які не погашені боржником, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме:

- договором купівлі-продажу № 1-2014-29/160 від 18.12.2014;

- додатковою угодою до Договору зі Специфікацією № 1 від 04.12.2018;

- товарно-транспортними накладними, митними деклараціями та рахунками-фактурами;

- актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2019;

- рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.07.2021 у справі № 134/2020;

- ухвалою Київського апеляційного суду від 15.11.2021 у справі №824/217/21, яка набрала законної сили 04.08.2022.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність дійсних безспірних вимог Акціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», що є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за вказаною заявою кредитора.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, 09.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», оскільки останнє неспроможне сплатити борг, що виник на підставі Договору поруки № 1/08-16 від 08.06.2016 та Договору відступлення права вимоги від 03.12.2020. Також кредитор просив призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі №910/13242/21 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про відкриття провадження у справі про банкрутство для спільного розгляду із заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Водночас, ініціюючий кредитор, який першим подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, у разі обґрунтованості такої заяви, має леґітимні очікування щодо призначення арбітражного керуючого, який зазначений у його заяві, що прямо узгоджується з положеннями п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи приписи абз. 1 ч. 3 ст. 34, ч. 8 ст. 39 КУзПБ можна стверджувати, що ініціюючий кредитор, який першим подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, у разі обґрунтованості такої заяви, має леґітимні очікування щодо того, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство будуть зазначені його кредиторські вимоги з визначенням у такій ухвалі їх розміру.

Одночасний розгляд заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство, який передбачений ч. 4 ст. 39 КУзПБ полягає у тому, що у разі коли до проведення підготовчого засідання до господарського суду від різних кредиторів надійшло декілька заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо одного і того боржника, господарський суд у підготовчому засіданні розглядає заяву, яка надійшла першою, і лише після встановлення необґрунтованості (необхідності повернення без розгляду) першої заяви розглядає по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Наведене свідчить про те, що приписи ч. 5 ст. 38, ч. 4 ст. 39 КУзПБ визначають порядок дій господарського суду у підготовчому засіданні на розгляді якого перебувають декілька заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо одного і того боржника, що надійшли від різних кредиторів за умови, коли одна з заяв (яка подана першою) повертається без розгляду.

Приписи ст. 38 КУзПБ не визначають у якості підстави повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство обставину обґрунтованості раніше поданої заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство до заяв, які подані пізніше.

Оскільки заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, які подані пізніше, не підлягають розгляду по суті у підготовчому засіданні у зв`язку з обґрунтованістю раніше поданої заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також беручи до уваги те, що такі заяви, у відповідності до ч. 1 ст.38 КУзПБ, не можуть бути повернуті без розгляду, з урахуванням того, що у вказаних заявах зазначаються, на виконання вимог абз. 1 ч. 3 ст. 34 КУзПБ, відомості про розмір вимог кредитора до боржника, для дотримання приписів ч. 2 ст. 47 КУзПБ, слід призначати до розгляду у попередньому засіданні грошові вимоги кредиторів до боржника, що містяться в приєднаних до матеріалів справи заявах про відкриття провадження у справі про банкрутство, які надійшли пізніше.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 913/288/21.

З матеріалів справи вбачається, що заява Акціонерного товариства «Олайнфарм» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» надійшла до місцевого господарського суду першою, та як зазначалось вище, визнана судом апеляційної інстанції обґрунтованою.

Відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 06.07.2022 у справі № 913/288/21, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України», оскільки остання надійшла та прийнята до розгляду пізніше, а отже, має розглядатися судом першої інстанції у попередньому засіданні під час розгляду кредиторських вимог та затвердження реєстру кредиторів боржника.

Щодо наявності у суду апеляційної інстанції права відкривати провадження у справі про банкрутство

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що диспозиція ч. 3 ст. 271 ГПК України не дає чіткої відповіді про який процесуальний акт йде мова, а саме: «ухвала про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство» або «ухвала про відмову у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство».

На думку суду апеляційної інстанції, у ст. 271 ГПК України наявна колізія, суть якої зводиться до того, що який процесуальний акт мав на увазі законодавець «ухвала про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство» або «ухвала про відмову у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство».

За таких обставин, колегія суддів долає колізію, шляхом тлумачення цієї норми за допомогою системного аналізу ст. 275 (суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення) та ст. ст. 34, 35, 37, 38, 39 Кодексу України з процедур банкрутства таким чином:

у пункті 6 статті 3 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Із системного аналізу ст.ст. 34, 35, 37, 38, 39 Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що у процедурі банкрутства є 2 етапи розгляду заяви, а саме:

1) розгляд заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство на відповідність її нормам КзПБ, за результатами такого розгляду суд постановляє одну з ухвал:

- приймає заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду;

- відмовляє у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі;

- залишає заяву про відкриття провадження у справі без руху;

- повертає заяву про відкриття провадження у справі.

2) другий етап (підготовче засідання) на якому вирішується питання щодо відкриття чи відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. На цьому етапі суд перевіряє обґрунтованість вимог заявника, щодо наявності або відсутності неплатоспроможності у боржника та за результатами їх розгляду суд постановляє одну з ухвал:

- про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у позовному провадженні єдиною умовою прийняття судом ухвали про відмову у відкритті провадження є відповідність позовної заяви (апеляційної/касаційної скарги) вимогам ст. 162 (258/290) ГПК України. Тобто на етапі відкриття провадження у справі позовного провадження суд не досліджує аргументи сторін, не розглядає справу по суті позовних вимог та інше.

Колегія суддів наголошує, що підставами для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є виключно підстави, які визначенні у КзПБ: наявність спора про право, вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником (ч. 6 ст. 39 КзПБ), як спеціального закону, а не ті, які зазначенні у ГПК України.

Іншими словами етап підготовчого засідання має певні схожості з розглядом справи по суті в позовному провадженні.

Таким чином, на ухвалу про відмову у прийнятті заяви про відкриття у справі про банкрутство, яка за своєю суттю є аналогічною ухвалі про відмову у відкритті провадження у справі в позовному провадженні розповсюджуються правила ч. 3 ст. 271 ГПК України.

Що стосується ухвал про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство та відкриття провадження у справі про банкрутство, то на ці ухвали розповсюджується правила ст. 275 ГПК України, оскільки другий етап процедури банкрутства є фактично вирішенням спору по суті, що в позовному провадженні закінчується прийняттям рішення про відмову в позові або про його задоволення.

Стосовно питання призначення розпорядника майна у справі, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне

В силу ч. 1 ст. 28 КУзПБ кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, визначеного Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

Відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим ч. 3 ст. 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених ч. 3 ст. 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа», Акціонерне товариство «Олайнфарм» запропонувало призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича.

Разом з тим, 13.09.2021 до місцевого господарського суду від Акціонерного товариства «Олайнфарм» надійшло клопотання про заміну кандидатури арбітражного керуючого (а.с. 103-118 т. 2), в якому кредитор запропонував призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бову Дарію Володимирівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1859 від 02.02.2018), кандидатура якої відповідає вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм», оскільки висновки, викладені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у даній справі, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Олайнфарм» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню. У задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» необхідно відмовити та відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм» з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Олайнфарм» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі №910/13242/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група України» у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа».

2. Відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» () за заявою Акціонерного товариства «Олайнфарм».

3. Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

4. Визнати Акціонерне товариство «Олайнфарм» кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа» на загальну суму 110 143 757,20 грн.

5. Ввести процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Олфа».

6. Призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бову Дарію Володимирівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1859 від 02.02.2018).

7 Заяви арбітражних керуючих Радька Дмитра Вікторовича та Глеваського Віталія Васильовича про участь у справі - залишити без задоволення.

8. Вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави».

3. Встановлення розміру грошової винагороди арбітражному керуючому та джерела її виплати, строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, дату попереднього засідання, строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, опублікування повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство доручити Господарському суду міста Києва.

4. Справу № 910/13242/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 28.12.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

С.В. Сотніков