ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. Справа№ 910/7388/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Полякова Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників:

ТОВ "Елко Україна" - Харіна Т.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2022

у справі №910/7388/21 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Громадської спілки "Український музичний альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна"

про виплату відрахувань

В С Т А Н О В И В :

Суть спору.

Громадська спілка "Український музичний альянс" (далі - "ГСУМА"; позивач), звернулася до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна" (далі - ТОВ "Елко Україна"; відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті відрахувань в сумі 1191422, 40 грн.

Позивач доводить, що відповідач як імпортер ІТ-товарів повинен сплачувати винагороду за приватне копіювання у формі відрахувань частки (у вигляді відсотків) вартості обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можливо здійснити таке відтворення, відповідно до вимог норм статті 23 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.09.2022 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна" на користь Громадської спілки "Український музичний альянс" 1 319 175 (один мільйон триста дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 12 коп. заборгованості з відрахувань та 19 787 (дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

Господарський суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено положення ч. 5 ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права", ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 319 175 (один мільйон триста дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 12 коп. відрахувань.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 11.10.2022 заяву громадської спілки "Український музичний альянс" про розподіл судових витрат задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Елко Україна" на користь громадської спілки "Український музичний альянс" 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 21000 грн витрат на проведення експертизи.

Господарський суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, обсяг поданих позивачем заяв по суті справи, клопотань, а також часу витраченого у судових засіданнях, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 25 000, 00 грн.

Апеляційне провадження (рух справи).

ТОВ "Елко Україна" в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду першої інстанції та додаткове рішення господарського суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові та нове додаткове рішення про залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду.

Відповідач доводить, що господарським судом першої інстанції порушено норми матеріального права та процесуального права, звертаючи увагу на наступне:

- неправомірність акредитації позивача встановлена рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2020 у справі №640/7679/20 (залишене без зміни постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021), тобто з 18.02.2020 і на момент розгляду даної справи, зокрема, у позивача відсутня акредитація;

- свідоцтво про акредитацію позивача, що видане до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" втратило чинність з 28.10.2019;

- позивач не мав акредитації у сфері обов`язкового колективного управління, зокрема у спірний період, за який стягуються відрахування, тому не має права на звернення до суду з цим позовом;

- висновок суду, що обладнання відповідача є таким, із застосуванням якого у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах ґрунтується на висновку комп`ютерно-технічної експертизи технічних характеристик терміналів рухомого зв`язку, обчислюваних засобів, аксесуарів та комплектуючих виробів №9947 від 23.06.2022, оскільки він не є належним доказом, так як експерт не досліджував обладнання, що імпортоване відповідачем;

- судом не враховано, що відповідач не був ознайомлений з заявою про розподіл судових витрат від 23.09.2022, оскільки отримав таку 11.10.2022, тому не мав можливості реалізувати свої процесуальні права до моменту ухвалення додаткового судового рішення щодо такої заяви, яке відбулося 11.10.2022;

- слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду у постанові від 24.11.2022 у справі 910/7169/18, аналіз якої дозволяє дійти висновку, що позивач не має процесуальної дієздатності;

- відповідач заявив, що очікує понести витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції орієнтовно в сумі 45000 грн, а також поніс витрати по сплаті судового збору в сумі 26807, 01 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що вона є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, тому просить оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи наступне:

- позивач був уповноваженою організацією колективного управління щодо збору та розподілу відрахувань за приватне копіювання з 20.12.2007, а чинність свідоцтва позивача передбачена п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав";

- обставини проведення конкурсу на акредитацію організації колективного управління у сфері приватного копіювання з 23.09.2019 по 18.02.2020, незалежно від обставин скасування в судовому порядку його результатів, не впливає на чинність свідоцтва позивача №2/у від 20.12.2007;

- незгода відповідача з оцінкою доказів не спростовує самих обставин, оскільки відповідач не доводить, що імпортовані ним прилади не придатні до виготовлення копій певного твору або його запису;

- позивачем надані докази понесених витрат на професійну правову допомогу 26.09.2022, тобто в межах процесуальних строків;

- позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи, орієнтовний розмір яких складає 50000 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2022 для розгляду апеляційної скарги у справі визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Поляков Б.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 витребувано матеріали справи №910/7388/21 з Господарського суду міста Києва за позовом Громадської спілки "Український музичний альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна" про виплату відрахувань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7388/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2022 у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Отрюх Б.В.; призначено справу до розгляду на 19.12.2022.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

18.12.2018 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи Об`єднання підприємств "Український музичний альянс" (), шляхом реорганізації в нову юридичну особу - Громадську спілку "Український музичний альянс" ().

Судом встановлено з наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що Громадська спілка "Український музичний альянс" є правонаступником Об`єднання підприємств "Український музичний альянс" (утвореним шляхом реорганізації, а саме перетворення).

Громадська спілка "Український музичний альянс" є організацією колективного управління, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується свідоцтвом від 20.12.2007 № 2/У, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України - Об`єднанню підприємств "Український музичний альянс", правонаступником якого є позивач, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вважає, що відповідач несе обов`язок зі сплати відповідних відрахувань, оскільки у період з 14.05.2020 по 05.02.2021 імпортував на митну територію України товари, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, передбачені Законом України «Про авторське право і суміжні права», а саме:

-радіотелефони системи стільникового зв`язку (мобільні телефони) з кодом згідно з УКТЗЕД 8517 1200 00 вартістю 644 655 812,06 грн;

- планшетні комп`ютери з кодом згідно з УКТЗЕД 8471 3000 00 вартістю 65 786 230,87 грн;

- жорсткі диски з кодом згідно з УКТЗЕД 8471 7050 00 вартістю 69 788,09 грн;

- ноутбуки з оптичним приводом для CD/DVD-RW-дисків з кодом згідно з УКТЗЕД 8471 3000 00 вартістю 4 895 355,31 грн;

- телевізори з функцією запису телевізійних програм товарної категорії з кодом згідно з УКТЗЕД 8528 вартістю 38 453 651,80 грн;

- флеш-картки та карти пам`яті з кодом згідно з УКТЗЕД 8523 5110 00 вартістю 6 676 534,29 грн.

Позивач вважає, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання щодо оплати відрахувань з вартості імпортованого обладнання та матеріальних носіїв, розмір якого становить 1 319 175,12 грн (з урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог від 17.06.2022, яка надійшла до суду 20.06.2022).

Позивач звертався до відповідача з листом № 09-05/02/21 від 05.02.2021, в якому просив відповідача протягом 10 (днів) днів з дня отримання цього листа сплатити Громадській спілці "Український музичний альянс" відрахування (відсотки) за ввезення на митну територію України товарів, із застосуванням яких можливо здійснити передбачене ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" відтворення, шляхом перерахування коштів на рахунок Громадської спілки "Український музичний альянс", що підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною АТ "Укрпошта" від 05.02.2021.

Мотиви постанови апеляційного господарського суду та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна інстанція вважає, що першочерговим при вирішенні даного спору є вирішення питання наявності у позивача права на захист, тобто чи є він належним отримувачем відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і матеріальних носіїв, імпортованих відповідачем, які є предметом спору.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист відновленого, порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем.

Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" прийнято 15.05.2018 та набрав чинності 22.07.2018.

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" названого закону, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав з 01.07.2019.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" (тут і надалі у редакції із змінами, внесеними згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" від 16.06.2020 №703-IX) свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою (Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України [далі - Мінекономіки]) відповідно до частини четвертої статті 16 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

Після втрати чинності свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій юридичні особи, які не були включені до Реєстру організацій колективного управління в порядку, визначеному цим Законом, зобов`язані вчинити дії, передбачені частиною четвертою статті 19 цього Закону (абзац другий пункту 2 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" у редакції із змінами, внесеними згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" від 16.06.2020 №703-IX).

Згідно з абзацом третім пункту 3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" (у редакції із змінами, внесеними згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" від 16.06.2020 №703-IX) через чотирнадцять місяців з дня набрання чинності цим Законом Установа оголошує конкурси на визначення акредитованих організацій колективного управління у сферах, передбачених абзацами четвертим і п`ятим частини п`ятої та абзацами четвертим і п`ятим частини шостої статті 12 цього Закону, та розпочинає прийом відповідних заяв від організацій колективного управління, про що розміщує оголошення на офіційному веб-сайті.

У свою чергу частинами першою, дев`ятою статті 16 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" передбачено, що акредитована організація колективного управління визначається на відкритому конкурсі, що організовується Установою та проводиться постійно діючою комісією з акредитації організацій колективного управління (далі - комісія з акредитації) у визначеному цим Законом порядку. Порядок формування, строк повноважень та правила і процедури комісії з акредитації визначаються в положенні про комісію з акредитації організацій колективного управління, що затверджується Установою. За результатами конкурсу Установа розміщує на своєму веб-сайті рішення про акредитацію організації колективного управління. Прийняте рішення може бути оскаржене до Установи іншими організаціями, що брали участь у конкурсі, протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення такого рішення. Скарги розглядаються протягом 15 днів з дня їх надходження. Прийняте рішення про акредитацію організації колективного управління затверджується наказом Установи.

Рішенням Окружного адміністративного суду місті Києва від 03.07.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №640/7679/20, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління "Український музичний альянс" у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 №267 "Про акредитацію організації колективного управління" - ГС "Український музичний альянс".

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16).

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 08.12.2009 (справа 21-1573во09) зробив правовий висновок, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема, у моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Така правова позиція була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у у справі № 520/12022/17 (постанова від 11.09.2019), та Верховним Судом у справі № 822/1815/16 (постанова від 31.08.2018) та у справі № 805/2339/16-а (постанова від 21.08.2018).

Враховуючи наведені положення Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", та з огляду обставини, встановлені у справі №640/7679/20, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що:

чотирнадцятимісячний строк, визначений у абзаці третьому пункту 3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" закінчився - 22.09.2019;

на офіційному вебсайті Мінекономіки 23.09.2019 було опубліковано оголошення про початок відкритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління;

датою закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління у зазначених сферах в оголошені було визначено - 28.10.2019, а отже свідоцтво від 20.12.2007 №2/У, видане Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України втратило чинність;

21.12.2019 Комісією з акредитації організацій колективного управління, керуючись Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", Положенням про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженим наказом Мінекономіки від 14.11.2019 №375, прийнято рішення, яким акредитовано організацію колективного управління ГС "Український музичний альянс" у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки;

18.02.2020 Мінекономіки прийнято наказ №267 "Про акредитацію організації колективного управління", яким, відповідно до статті 16 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", наказів Міністерства від 21.11.2018 №1741 "Про затвердження Порядку ведення Реєстру організацій колективного управління", від 14.11.2019 №375 "Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління", з урахуванням пункту 4.5 Протоколу №4 засідання Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019, вирішено: 1) акредитувати організацію колективного управління ГС "Український музичний альянс" у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки; 2) Департаменту розвитку сфери інтелектуальної власності протягом трьох робочих днів унести відомості про акредитацію ГС "Український музичний альянс" до Реєстру організацій колективного управління";

у зв`язку із визнанням протиправним та скасуванням рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 та наказу Мінекономіки "Про акредитацію організації колективного управління" № 267 від 18.02.2020, позивач станом на час прийняття оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції не є акредитованою уповноваженою організацією колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління (відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників).

Апеляційним господарським судом встановлено, що спірні правовідносини стосуються періоду 14.05.2020 - 05.02.2021.

Разом з тим, з вищенаведених висновків слідує, що з 18.02.2020, тобто у спірний період позивач не мав акредитації у відповідній сфері обов`язкового колективного управління, а, відтак, у позивача відсутнє порушене право та законний інтерес у спірних правовідносинах, тому у захисті позивачу слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, тому визнає наявними підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції.

Щодо додаткового рішення господарського суду, яким вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 21000 грн витрат на проведення експертизи апеляційна інстанція зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розподіл судових витрат визначений статтею 129 ГПК України, частиною четвертою якої передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до частини третьої статті 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, відмови у позові, покладаються на позивача.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в позові, відсутні підстави для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу та 21000 грн витрат на проведення експертизи, що понесені позивачем, тому додаткове рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а у задоволенні заяви "ГСУМА" про розподіл судових витрат відмовити.

Відтак, апеляційну скаргу про залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду слід задовольнити частково, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Апеляційна інстанція приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивач не мав акредитації у сфері обов`язкового колективного управління, зокрема у спірний період, за який стягуються відрахування, та визнає помилковим висновок господарського суду першої інстанції про чинність свідоцтва позивача від 20.12.2007 № 2/У з вищенаведених мотивів, тому вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив підстави для задоволення апеляційної скарги, тому оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції та додаткове рішення господарського суду першої інстанції скасовує, приймаючи нове рішення, яким у позові та у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовляє.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, відтак, наявні підстави для покладення витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі на позивача.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Елко Україна" на рішення Господарського суду м. Києва від 20.09.2022 задовольнити, а апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2022 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/7388/21 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2022 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким в позові та у заяві про розподіл судових витрат відмовити.

4. Стягнути з громадської спілки "Український музичний альянс" (01021, м. Київ, вул. Шовковична, буд.10, офіс 28, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКО Україна" (03022, м.Київ, вул.Козацька, буд. 120/4, літера Ж, ) судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку в сумі 26807 (двадцять шість тисяч вісімсот сім) грн 01 коп.

Господарському суду м. Києва видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.М. Поляков

Б.В. Отрюх

Повний текст постанови складено 28.12.2022.