РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2022Справа № 910/7841/20

За позовом Служби безпеки України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7»

про стягнення 46.382.851,17 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Носкова А.С.

за участю представників сторін

від позивача Ярко О.Ю., самопредставництво

від відповідача Білічак Х.В., ордер серії АТ № 1024141 від 31.05.2022

Суть спору :

05.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» про стягнення 46.382.851,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонам договору № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014 про будівництво житла на земельній ділянці по вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва, відповідач взяв на себе зобов`язання у строк передбачений договором, ввести будівлю в експлуатацію та передати визначені договором квартири позивачу. Умовами договору встановлено, що строк закінчення будівництва об`єкту, здачі його в експлуатацію та передачі позивачу житла визначено за результатами проведеного конкурсу щодо вибору забудовника та становить 48 місяців з моменту надання позивачем відповідачу нотаріально посвідченої довіреності. 05.03.2015 позивачем надано відповідачу відповідну нотаріально посвідчену довіреність, посвідчену Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роменським В.С. та зареєстровану за № 65. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за договором № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014 позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 46.382.851,17 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7841/20; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/7841/18 від 27.04.2021 позовні вимоги Служби безпеки України задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» на користь Служби безпеки України 43.715.537,36 грн пені та 655.733,06 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/7841/20 від 06.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі № 910/7841/20 задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 27.04.2021 змінено частково; викладено рішення Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 27.04.2021 в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» на користь Служби безпеки України 39.956.134,22 грн пені та 599.342,01 грн судового збору.».

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/7841/20 від 06.10.2021 стягнуто зі Служби безпеки України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» 144.601,13 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2021 у справі № 910/7841/20 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/7841/20 отримані Господарським судом міста Києва 01.02.2022.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 07.02.2022 підготовче засідання призначено на 24.02.2022.

16.02.2022 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

У зв`язку із введенням з 24.02.2022 воєнного стану в Україні, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, підготовче засідання у справі № 910/7841/20 не відбулося.

Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 19.05.2022 сторін повідомлено, що підготовче засідання відбудеться 31.05.2022.

31.05.2022 відповідачем до суду подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

31.05.2022 позивачем до суду подано відповідь на відзив.

31.05.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.06.2022.

30.06.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.07.2022.

Позивач в судовому засіданні 14.07.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 14.07.2022 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

14.07.2022 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.07.2022.

28.07.2022 відповідачем до суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

28.07.2022 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.09.2022.

13.09.2022 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 27.09.2022.

26.09.2022 відповідачем до суду подано пояснення по справі.

27.09.2022 позивачем до суду подано додаткові пояснення по справі.

27.09.2022 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.10.2022.

Внаслідок ракетних обстрілів російської федерації по всій території України, з метою збереження життя та здоров`я представників сторін, працівників апарату суду та суддів, суд дійшов висновку утриматись від розгляду справи у відкритому судовому засіданні, у зв`язку з чим судове засідання 11.10.2022 у справі № 910/7841/20 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 12.10.2022 сторін повідомлено, що судове засідання відбудеться 20.10.2022.

У зв`язку з оголошенням 20.10.2022 о 09:30 год. у місті Києві та Київській області повітряної тривоги засідання суду у цей день розпочато після оголошення о 11:33 год. про відбій повітряної тривоги в порядку черговості. Проте, внаслідок припинення постачання електричної енергії до приміщень суду 20.10.2022 о 13:30 год., судове засідання у справі № 910/7841/20 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7841/20 від 21.10.2022 сторін повідомлено, що судове засідання відбудеться 25.10.2022.

В судовому засіданні 25.10.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.09.2014 між Службою безпеки України (сторона-1, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія №7» (сторона-2, відповідач), за результатами проведення конкурсу на будівництво житла відповідно до вимог Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 715 від 06.07.2011, укладено договір про будівництво житла на земельній ділянці на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва № 2309-14/19/2-13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є спільна діяльність сторін для досягнення мети - будівництва житлових будинків на земельній ділянці, розташованій на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва, згідно з вимогами законодавства про основи містобудування та архітектурної діяльності.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням, на думку позивача, відповідачем свого зобов`язання за договором в частині введення в експлуатацію будинків та передачі позивачу квартир в строк до 05.03.2019. У зв`язку з порушенням відповідачем умов п. 4.3 договору в частині строку виконання зобов`язання, позивачем на підставі п. 7.2 договору нараховано пеню за період з 03.06.2019 по 30.11.2019 в розмірі 46.382.851,17 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У відповідності до ст. 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд приходить до висновку що договір № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014 за своєю правовою природою є змішаним договором який містить елементи договору про спільну діяльність та договору будівельного підряду.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до дня його остаточного виконання сторонами (п. 10.1 договору).

Сторони визначили, що цей договір не є договором простого товариства, спільна діяльність здійснюється без об`єднання вкладів сторін, формування спільного майна, ведення окремого балансу (п. 1.3 договору).

Згідно з абз. 2 п. 1.2 договору сторона-2 має право на власний розсуд приймати рішення щодо організації будівництва об`єкту та його техніко-економічних характеристик виходячи з вихідних даних, проектних та вишукувальних робіт, фактичних умов, фактичних умов містобудівної діяльності на земельній ділянці, при умові досягнення необхідного для позивача результату у вигляді площ квартир у об`єкті, в кількості та з характеристиками, а також у строк, що визначений за результатами конкурсу.

Відповідно до умов п. 3.1. договору за виконання обов`язків, визначених цим договором, сторони у якості результату від досягнення мети договору отримують такі частки завершеного будівництвом об`єкту:

3.1.1 сторона-1 отримує:

не менш ніж 17536, 58 кв. мжитла (загальної площі квартир), що становить не менш, ніж 327 квартир у завершеному будівництвом об`єкті. Квартири, які отримує сторона-1 за умовами цього договору, повинні бути обладнанні вхідними металевими дверима, приладами опалення, віконними блоками, лічильниками води та електроенергії, без виконання внутрішніх опоряджувальних робіт. У ході виконання цього договору загальна площа житла (загальної площі квартир) та кількість квартир, які за результатами конкурсу отримує сторона-1, не може змінюватись у сторону зменшення.

3.1.2 сторона-2 отримує:

всі житлові приміщення в об`єкті, за винятком житлових приміщень (квартир), які отримує сторона-1;

усі нежилі приміщення, передбачені проектно-кошторисною документацією, у ому числі паркінги тощо.

Відповідно до п. 3.5 договору сторона-2 на підставі реєстру витрат сторони-1 протягом 90 днів, після підписання вказаного догоду компенсує стороні-1 витрати у розмірі 183.688,61 грн, понесені сороною-1 на стадії оформлення земельної ділянки, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок стоони-1, після чого сторони підписують відповідний акт.

Відповідно до п. 4.5 договору сторона-1 протягом 15 днів з моменту виконання стороною пункту 3.5 цього договору надає стороні-2 нотаріально засвідчену довіреність на збір вихідних даних на проектування, здійснення проектування, замовлення інших робіт (послуг), необхідних для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті, на виконання функцій замовника будівництва об`єкту, у тому числі в частині організації виконання будівельно-монтажних робіт, ведення об`єкту в експлуатацію, замовлення інших робіт (послуг) необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт на об`єкті згідно з вимогами чинного законодавства, передачі збудованих житлових будинків, об`єктів соціальної та інженерної інфраструктури експлуатуючим організаціям тощо.

05.03.2015 позивач на виконання умов п. 4.5 договору надав відповідачу нотаріально посвідчену довіреність, якою серед іншого, уповноважив відповідача: подати до Державної архітектурно-будівельної інспекції України на реєстрацію декларацію про початок виконання підготовчих робіт та отримати зареєстровану декларацію; підготувати та подати документи на отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкта в порядку, передбаченому чинним законодавством України; отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, а також всі інші необхідні документи дозвільного характеру (в т.ч. на знесення будівель та споруд, знесення зелених насаджень, зняття родючого шару ґрунту, ордери на порушення благоустрою тощо); отримати всі необхідні дозволи та документи, що входять до складу-проектно-кошторисної документації, необхідні для виконання підготовчих та будівельних робіт, узгодити та затвердити такі дозволи та документи у всіх необхідних органах державної влади та місцевого самоврядування, залучивши при необхідності для виконання таких робіт інші організації; підписати робочу документацію для виконання будівельних робіт; тощо. Довіреність видано стоком на п`ять років і дійсна до 05.03.2020.

Згідно з п. 4.6. договору сторона-2 згідно з графіком, погодженим стороною-1, у строк, що не перевищує 18 календарних місяців із моменту виконання стороною-1 вимог п. 4.5 цього договору, забезпечує виконання підготовчих робіт, розробку проектної документації, проведення експертизи проекту будівництва об`єкта відповідно до чинного законодавства та подання стороні-1 усіх документів, необхідних для отримання документа, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті.

Відповідно до п. 6.4.2. договору сторона-2 зобов`язана на підставі довіреності, вказаної в пункті 4.5 цього договору, оформлювати дозвільні документи (дозволи, технічні умови та інші), необхідні для здійснення діяльності за цим договором у частині отримання документа, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті, ведення будівельних робіт на об`єкті, введення його в експлуатацію і передачі експлуатуючим організаціям.

В 2015 році відповідачем було надано всі документи необхідні позивачу для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт по будівництву житлових будинків на земельній ділянці по вулиці Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва (далі - об`єкт). В тому числі було надано проектну документацію на об`єкт, відповідність якої будівельним та іншим нормам передбаченим законодавством підтверджується Експертним звітом щодо розгляду проектної документації № 7-Р72-15-ЕП/КО від 09.10.2015.

26.11.2015 Державна архітектурно-будівельна інспекція України видала Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України (замовнику), Товариству з обмеженою відповідальністю «БК «Азур Груп» (генеральному підряднику (підряднику)) дозвіл № ІУ 47 на виконання будівельних робіт - «Комплексна забудова території (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва» (далі - об`єкт).

В матеріалах справи наявний лист Служби безпеки України № 19/2-6985 від 29.12.2015, в якому останній звернувся до відповідача з проханням розглянути питання щодо призупинення робіт з будівництва житлового комплексу по вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва, у зв`язку з виникненням соціальної напруги навколо будівництва цього житлового комплексу.

В подальшому 20.07.2017 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на звернення Громадської організації «Барви Життя» проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва за результатами якої видано припис про зупинення з 20.07.2017 підготовчих та будівельних робіт на об`єкті до усунення порушень з вимогою повідомити про виконання припису Департамент до 21.08.2017.

Але вже 28.07.2017 Державна архітектурно-будівельна інспекція України, не дочекавшись закінчення встановленого строку для усунення порушень, повідомила позивача листом № 40-305-27 від 28.07.2017 про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт на об`єкті «Комплексна забудова території (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва», замовник - Департамент господарського забезпечення Служби Безпеки України від 26.11.2015 № ІУ 47 на підставі рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 158 від 28.07.2017.

04.08.2017 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві видано направлення № б/н для проведення позапланової перевірки на об`єкті щодо виконання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.07.2017. Строк дії направлення встановлено з 11.08.2017 до 23.08.2017.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві за результатами проведення позапланової перевірки складено акт № б/н, згідно якого у період з 11.08.2017 по 23.08.2017 зафіксовано виконання припису від 20.07.2017 та усунення порушення.

Служба безпеки України звернулася до відповідача з вимогою від 09.08.2017 про усунення зауважень, виявлених Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, та надання завірених в установленому порядку копії документів для отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

30.08.2017 відповідач супровідним листом № 30-08/3 передав позивачу один комплект проектної документації для отримання дозволу на виконання будівельних робіт по об`єкту: «Комплексна забудова території (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва».

20.09.2017 позивачем подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві заяву встановленого зразка, до якої долучено пакет наданих відповідачем документів для отримання нового дозволу на виконання будівельних робіт.

29.09.2017 за результатами розгляду поданих документів Державна архітектурно-будівельна інспекція у м. Києві відмовила у видачі дозволу на виконання будівельних робіт та зазначила при цьому ряд зауважень.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідач про усунення зазначених зауважень (листи № 19/2-4430 від 10.10.2017, № 19/2-5207 від 23.11.2017, № 19/2-5811 від 22.12.2017), однак відповідач жодної відповіді на листи не надав, зауваження не усунув.

Листом № 01/01 від 22.01.2018 відповідач у відповідь (на листи позивача № 19/2-5207 від 23.11.2017, № 19/2-5811 від 22.12.2017) повідомив позивача, що зауваження, викладені у приписі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції України у місті Києві були усунуті у повному обсязі, про що 23.08.2017 було складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю); відповідачем надано позивачу усі необхідні документи для отримання дозволу на виконання будівельних робіт; вважає, що органом Державного архітектурно-будівельного контролю відмовлено у видачі дозволу на виконання будівельних робіт з формальних підстав; звернув увагу Служби безпеки України, що ТОВ «ДБК-7» не наділене повноваженнями на звернення до суду з позовом від імені Служби безпеки України про оскарження рішень, дій або бездіяльності Державної архітектурно-будівельної інспекції України, такими повноваженнями наділена виключно Служба безпеки України.

Згідно з пунктом 6.1.3 договору сторона-1 має право у разі невиконання стороною-2 умов вказаного договору у частині порушення строків, визначених у пунктах 3.5., 4.6 цього договору, та не усунення нею зазначених недоліків у визначений стороною-1 строк - в односторонньому порядку розірвати цей договір. При цьому сторона-1 не відшкодовує витрати, понесені стороною-2 у зв`язку з виконанням цього договору.

Листом № 19/2-34 від 05.01.2018 позивач повідомив відповідача про розірвання в односторонньому порядку договору, оскільки відповідач не виконує належним чином договірні зобов`язання, передбачені пунктом 4.6 договору, а саме подання до 05.09.2017 до СБУ всіх документів, необхідних для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті (згідно з відмовою у видачі дозволу на виконання будівельних робіт від 29.09.2017 № ІУ 29) та вимагав на підставі п. 6.1.3. договору звільнити земельну ділянку по вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва в термін до 25.01.2018.

Листом № 03/01 від 24.01.2018 відповідач у відповідь на зазначений вище лист позивача продублював раніше зазначене ним у листі № 01/01 від 22.01.2018 та з приводу розірвання договору зазначив, що ТОВ «ДБК-7» належно виконало умови договору про будівництво житла, зокрема щодо забезпечення виконання підготовчих робіт, розробку проектної документації, проведення експертизи проекту будівництва об`єкту та подання позивачу необхідних документів для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті у строки, передбачені договором, що підтверджується видачею Державною архітектурно-будівельною інспекцією України дозволу на виконання будівельних робіт від 26.11.2015. Крім того, відповідач одночасно зазначив, що договір не містить положень стосовно повторного обов`язку отримувати дозвіл на виконання будівельних робіт. Також відповідач у зазначеному листі повідомив, що готовий надати максимальне сприяння позивачу у межах чинного законодавства України щодо повторного отримання Службою безпеки України дозволу на виконання будівельних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 у справі № 910/1499/18 позов Служби безпеки України задоволено; зобов`язано ТОВ «Домобудівна компанія №7» звільнити земельну ділянку, розташовану на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва, закріплену за Службою безпеки України на праві постійного користування згідно з державним актом від 31.01.2005 серії ЯЯ № 080699.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 у справі № 910/1499/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 14.05.2019, рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 скасовано; прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено, та встановлено наступне

На виконання пункту 6.4.2. договору відповідач належним чином виконав умови договору, а саме: згідно пунктів 4.5., 4.6. договору, у строк, що не перевищує 18 календарних місяців з моменту виданої Службою безпеки України довіреності від 15.03.2015, забезпечив виконання підготовчих робіт, розробку проектної документації, проведення експертизи проекту будівництва об`єкту відповідно до чинного законодавства та подання позивачу усіх документів, необхідних для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті, зокрема, передав позивачу один комплект проектної документації для отримання дозволу на виконання будівельних робіт по об`єкту: «Комплексна забудова території (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва» (супровідний лист № 30-08/3 від 30.08.2017).

Крім того, зауваження, викладені у приписі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції України у місті Києві були усунуті у повному обсязі, про що 23.08.2017 було складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду.

Таким чином, зобов`язання, визначені пунктами 4.5, 4.6 договору, виконані протягом встановленого п. 4.6 договору строку.

Тому положення п. 4.6 договору не можуть розповсюджуватися на обставини, які склались у 2017 році (анулювання дозволу на проведення будівельних робіт), оскільки зазначений пункт договору виконаний належним чином.

Отже, виходячи з аналізу положень договору, зокрема, п. 4.6 та п. 6.1.3., у їх системному взаємозв`язку з іншими положеннями договору, які визначають права та обов`язки сторін та підстави припинення договору, судова колегія дійшла висновку, що визначений пунктом 4.6. договору обов`язок відповідача забезпечити подання позивачу усіх документів, необхідних для отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті, стосується первинного отримання дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, право позивача на одностороннє розірвання договору на підставі п. 6.1.3. договору стосується виключно первинного отримання дозволу на виконання будівельних робіт, тоді як договір не містить положень стосовно обов`язку відповідача повторно забезпечити позивача документами, необхідними для повторного отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено виконання відповідачем обов`язку, визначеного п. 4.6. договору щодо передачі позивачу документів, необхідних для отримання дозволу на проведення будівельних робіт, що стало наслідком отримання дозволу № ІУ 47, судова колегія дійшла висновку, що у позивача відсутні правові підстави для одностороннього розірвання договору відповідно до пункту 6.1.3.

Відтак, договір є чинним, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку, яка знаходиться по вулиці Полковника Потєхіна, 9, у Голосіївському районі міста Києва та перебуває у Служби безпеки України на праві постійного користування згідно з державним актом від 31.01.2005 серія ЯЯ № 080699.

Стосовно встановлених судами під час розгляду справи № 910/13226/20 обставин наявності вини відповідача в порушенні строків будівництва та ведення в експлуатацію об`єкта будівництва за договором № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014 слід зазначити наступне

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі № 910/13226/20 позов Служби безпеки України задоволено та розірвано договір про будівництво житла на земельній ділянці по вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014, укладений між Службою безпеки України та ТОВ «Домобудівна компанія № 7».

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі № 910/13226/20 колегією суддів зазначено, що доводи відповідача стосовно відсутності його вини в порушенні строків будівництва та ведення в експлуатацію об`єкта будівництва судовою колегію до уваги не приймається, оскільки позивачу було відмовлено в отриманні дозволу на виконання будівельних робіт на підставі документів, наданих відповідачем.

Проте, ухвалою Верховного Суду від 15.09.2021 у справі 910/13226/20 затверджено мирову угоду від 08.09.2021, укладену між Службою безпеки України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Домобудівна компанія №7»; визнано нечинними постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 у справі № 910/13226/20; провадження у справі 910/13226/20 закрито.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Таким чином, висновки викладені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 та рішенні Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 у справі № 910/13226/20 не можуть братись судом до уваги при повторному вирішенні справи та мати преюдиціальне значення для вирішення цієї справи, так як ці рішення втратили законну силу.

Більш того, Верховним Судом у постанові від 14.12.2021 у справі № 910/7841/20 надано оцінки тому факту, що у справі № 910/13226/20 предметом позову було розірвання договору з підстав порушення строків, визначених у п. 3.5 та п. 4.6 договору, однак у цій справі має місце стягнення неустойки за порушення строків здачі об`єкта в експлуатацію, які передбачені п. 4.3 договору, що у свою чергу може зумовлювати встановлення різних обставин справи саме в межах та підстав позову, що відповідно впливатиме на правову оцінку таких обставин у частині встановлення вини відповідача щодо порушення вказаних строків.

Відповідно до умов затвердженої мирової угоди від 08.09.2021 сторони підтверджують, що ними було досягнуто згоди з остаточного врегулювання спору у справі № 910/13226/20 на наступних умовах.

1.1. На виконання цієї Мирової угоди ДБК № 7 зобов`язується забезпечити здійснення будівництва об`єкту, здачу його в експлуатацію та передачу позивачу належного йому за договором житла не пізніше 48 календарних місяців, починаючи з дати укладення нотаріального правочину на делегування ДБК № 7 повноважень щодо здійснення функцій замовника, але не раніше ніж з дати отримання або відновлення документа, що надає право на виконання будівельних робіт на земельній ділянці по вулиці Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі міста Києва (надалі - дозвіл на виконання будівельних робіт), якщо інший строк не буде письмово узгоджений сторонами шляхом укладення додаткової угоди до договору.

1.2. Сторони визнають дію договору, а також всі взаємні права та зобов`язання, що випливають з такого договору, з урахуванням змін та доповнень, викладених у цій Мировій угоді, яка, з моменту її затвердження судом, є невід`ємною частиною договору. У іншій частині, що не суперечить цій Мировій угоді, договір зберігає свою силу.

Отже, фактично у мировій угоді сторони досягли згоди щодо зміни строку закінчення будівництва об`єкту, здачі його в експлуатацію та передачу позивачу житла, який раніше був визначений у п. 4.3 договору.

Разом з цим, суд відзначає, що зі змісту умов мирової угоди від 08.09.2021 не вбачається, що сторони встановили, що її умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, а тому в даному випадку умови наведеної мирової угоди набувають чинності з моменту її затвердження судом і не можуть бути застосовані до правовідносин на момент їх виникнення між сторонами під час розгляду спору у даній справі.

Відповідно до вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 910/7841/20 суд першої інстанції має дослідити всі обставини справи щодо додержання сторонами своїх зобов`язань за договором № 2309-14/19/2-13 від 23.09.2014, наявності/відсутності обставин щодо підтвердження вини відповідача у невиконанні своїх зобов`язань та/або неможливість належного виконання та, як наслідок, наявності підстав для застосування передбаченої договором відповідальності за відповідне порушення.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з п. 4.3 договору строк закінчення будівництва об`єкта, здачі його в експлуатацію та передачі стороні-1 житла, визначеного за результатами проведення конкурсу, становить 48 місяців із моменту надання стороною-1 стороні-2 нотаріально засвідченої довіреності відповідно до пункту 4.5. цього договору.

За змістом пункту 4.4 договору початок і закінчення будівництва об`єкта (кожної черги або пускового комплексу) визначаються календарним графіком виконання робіт, якщо сторона-2 надає на погодження стороні-1 після отримання документа, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкті.

Строк будівництва об`єкта не повинен перевищувати нормативний згідно з проектно-кошторисною документацією та не повинен перевищувати строк, визначений у пункті 4.3 цього договору.

З огляду на те, що нотаріально засвідчена довіреність видана позивачем відповідачу 05.03.2015 та враховуючи положення п. 4.3 договору відповідач мав закінчити будівництво об`єкта, здачі його в експлуатацію та передачу позивачу належного йому за договором житла у строк до 05.03.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання щодо закінчення будівництва об`єкта, здачі його в експлуатацію та передачу позивачу житла відповідач у встановлений договором строк не виконав.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі порушення з вини сторони-2 строків здачі в експлуатацію об`єкта (черги або пускового комплексу) більш ніж на 90 днів, сторона-2 сплачує стороні-1 пеню в розмірі 0,1% вартості несвоєчасно переданих квартир стороні-1 за кожен день затримки.

Вартість несвоєчасно переданих квартир визначається виходячи з опосередкованої вартості спорудження одного квадратного метра житла в Києві, встановленого Мінрегіоном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Положеннями статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Тобто, відповідач міг виконувати договір виключно при наявності дозволу на виконання будівельних робіт.

За умовами п. 6.2.4 договору позивач зобов`язаний на підставі наданих відповідачем всіх необхідних документів отримати документ, що дає право на виконання будівельних робіт щодо об`єкта в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Однак, враховуючи висновки апеляційного суду у справі № 910/1499/18 про те, що надання відповідачем документів для отримання документу на право виконання будівельних робіт стосувалося виключено отримання первинного дозволу та договір не містить положень стосовно обов`язку відповідача повторно забезпечити позивача документами, необхідними для повторного отримання дозволу на виконання будівельних робіт, тому в силу положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» отримання дозволу покладено на позивача.

Судом з`ясовані у розгляді справи факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, проте відповідачем доведено обставини, які свідчать про відсутність його вини у такому невиконанні та/або про неможливість належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань внаслідок неможливості проведення будівельних робіт без дозволу, обов`язок в отриманні якого покладений на позивача, та відповідно, відсутність підстав для передбаченої договором відповідальності за відповідне порушення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Служби безпеки України.

Щодо заяви відповідача про застосування строку спеціальної позовної давності слід відзначити наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо строку позовної давності зі стягнення штрафних санкцій, були продовжені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» з 02.04.2020 на строк дії карантину.

Отже, зважаючи на те, що з даним позовом позивач звернувся 05.06.2020 та те, що строк позовної давності у зв`язку з карантином був продовжений з 02.04.2020, позов про стягнення пені пред`явлений в межах строку спеціальної позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 16.01.2023.

СуддяВ.В.Сівакова