ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Справа№ 910/21899/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ДП «Край Проперті»: Мирний Є.М. - за ордером серія АІ № 1279721 від 16.09.2022;

від ГУ ДПС у м. Києві: Тадика Є.Д. - у відповідності до виписки з ЄДРПОУ.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Край Проперті» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 (суддя Пасько М.В.)

за заявою ГУ ДПС у м. Києві

до Дочірнього підприємства «Край Проперті»

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

30.12.2021 ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, у відповідності до якої заявник просить суд, відкрити провадження у справі про банкрутство боржника - ДП «Край Проперті» (ідентифікаційний ) з вимогами ГУ ДПС у м. Києві в розмірі 3 943 289,85 грн; ввести процедуру розпорядження майном боржника; призначити арбітражним керуючим Стоян М.М. (свідоцтво № 236 від 28.12.2013).

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 (суддя Пасько М.В.) (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 у справі №910/21899/21) відкрито провадження у справі №910/21899/21 про банкрутство Дочірнього підприємства «Край Проперті»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; визнано ГУ ДПС у м. Києві кредитором Дочірнього підприємства «Край Проперті» на загальну суму 3 943 289,85 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Стоян Марину Миколаївну; офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Край Проперті».

Місцевий господарський суд посилаючись на приписи ст.ст. 28, 39, 47 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) дійшов висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Край Проперті», оскільки боржником не надано доказів погашення заборгованості перед заявником у розмірі 3 943 289,85 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Дочірнє підприємство «Край Проперті» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ГУ ДПС у м. Києві у відкритті провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Край Проперті».

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що контролюючий орган не здійснював всіх передбачених законодавством заходів щодо погашення податкового боргу, як-то опис майна боржника в податкову заставу, отримання дозволу суду на погашення за рахунок майна наявного у підприємства податкового боргу, а також заходів щодо стягнення з дебіторів підприємства сум дебіторської заборгованості.

Крім того, як зазначає скаржник, організаційно-правовою формою господарювання боржника є дочірнє підприємство, в той час як в оскаржуваній ухвалі суду помилково зазначено товариство з обмеженою відповідальністю.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

12.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшло клопотання/заява, згідно з яким заявник просить суд, залишити апеляційну скаргу ДП «Край Проперті» без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2022 апеляційну скаргу ДП «Край Проперті» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 у справі №910/21899/21 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/21899/21 за заявою ГУ ДПС у м. Києві до ДП «Край Проперті» про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ДП «Край Проперті» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/21899/21.

20.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/21899/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 у справі № 910/21899/21 апеляційну скаргу ДП «Край Проперті» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 залишено без руху.

21.09.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ДП «Край Проперті» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 у справі № 910/21899/21 задоволено клопотання ДП «Край Проперті» та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ДП «Край Проперті» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 призначено на 09.11.2022.

09.11.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутнім електропостачанням в приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 910/21899/21 розгляд апеляційної скарги ДП «Край Проперті» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 призначено на 14.12.2022.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 14.12.2022 з`явилися представники ДП «Край Проперті» та ГУ ДПС у м. Києві.

Позиції учасників справи

14.12.2022 у судовому засіданні представник ДП «Край Проперті» підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ГУ ДПС у м. Києві у відкритті провадження у справі про банкрутство ДП «Край Проперті».

Представник ГУ ДПС у м. Києві у судовому засіданні 14.12.2022 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ДП «Край Проперті» та ГУ ДПС у м. Києві, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ДП «Край Проперті» не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2021 ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, у відповідності до якої заявник просить суд, відкрити провадження у справі про банкрутство боржника - ДП «Край Проперті» (ідентифікаційний ) з вимогами ГУ ДПС у м. Києві в розмірі 3 862 089,85 грн + 22 700,00 грн + 58 500,00 грн = 3 943 289,85 грн; ввести процедуру розпорядження майном боржника; призначити арбітражним керуючим Стоян М.М. (свідоцтво № 236 від 28.12.2013).

Статтею 19-3 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) передбачено функції державних податкових інспекцій.

19-3.1. Державні податкові інспекції:

19-3.1.1. здійснюють сервісне обслуговування платників податків;

19-3.1.2. здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

19-3.1.3. формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу;

19-3.1.4. виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Приписами статті 20 ПК України визначено права контролюючих органів.

20.1. Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

20.1.37. звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання;

20.1.38. звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом;

20.1.39. звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство;

20.1.40. звертатися до суду щодо застосування санкцій, пов`язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

Водночас, відповідно до п. 1.63.17 наказу ДФС України № 875 від 19.10.2016 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів Головних управлінь територіальних органів ДФС» у редакції наказу ДФС України № 57 від 06.02.2017 зі змінами, відповідні функції, що здійснювались раніше державними податковими інспекціями покладено на Головні управління територіальних органів ДФС.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 «Про утворення ДПС України та ДМС України» утворено Державну податкову службу України шляхом реорганізації Державної фіскальної служби України. 06.03.2019 Постановою Кабінету Міністрів України № 227 «Про затвердження положень ДПС України та ДМС України» затверджено положення про Державну податкову службу України.

У зв`язку з реорганізацією ГУ ДФС у м. Києві та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 537 від 19.06.2019, ГУ ДФС у м. Києві приєднано до ГУ ДПС у м. Києві. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 функції і повноваження ДФС, що припиняється з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

В подальшому, на виконання вимог наказу ДПС №529 від 30.09.2020 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», наказом ДПС № 643 від 12.11.2020 затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві.

Пунктом 1 Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, затвердженого наказом ДПС № 643 від 12.11.2020 встановлено, що Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44116011) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та забезпечує реалізацію повноважень на території м. Києва. Також, Головне управління у м. Києві є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління у м. Києві ().

У зв`язку з чим, ГУ ДПС у м. Києві виступає заявником у даній справі.

Слід зазначити, що за ДП «Край Проперті» обліковується заборгованість у розмірі 3 862 089,85 грн, з них: сума податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 3 405 701,89 грн, яка виникла на підставі самостійно поданої податкової звітності та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, у відповідності до прийнятих податкових повідомлень рішень № від 26.09.2018, № від 11.09.2018, № від 11.09.2018, № 670/26552209 від 23.10.2015, № від 07.12.2018, № 2 від 14.02.2019, № від 29.10.2019, а також нарахованих штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, але не сплачених у визначеному законом порядку; сума податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 456 387,96 грн, яка виникла на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, відповідно до прийнятого податкового повідомлення-рішення № 669/26552209 від 23.10.2015, а також нарахованих штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, але не сплачених у визначеному законом порядку.

В силу ч. 1 ст. 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 34 КУзПБ до заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

У відповідності до ч. 3 ст. 34 КУзПБ заява кредитора, крім відомостей, передбачених ч. 1 цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Стосовно вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу ГУ ДПС у м. Києві, слід зазначити таке.

У квітні 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Край Проперті», в якому просило суд стягнути з рахунків платника податків ДП «Край Проперті» у банках, які його обслуговують, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 4 377 491,66 грн, з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 456 894,17 грн та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 796 894,17 грн.

За результатами розгляду зазначеного вище позову, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/5878/19 позов Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві задоволено повністю; стягнуто з Дочірнього підприємства «Край Проперті» заборгованість зі сплати податку на додану вартість у загальній сумі 4 377 491,66 грн та з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 456 387,96 грн за рахунок коштів платника податків на рахунках у банках, які його обслуговують.

Враховуючи те, що вищевказана заборгованість не погашена, то ГУ ДПС у м. Києві звернулося з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «Край Проперті».

Так, відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок стягнення податкового боргу регулюється ст.ст. 95-99 ПК України, відповідно до яких стягнення коштів з рахунків платника податку у банках, обслуговуючих такого платника здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом.

Відтак, Податковий кодекс України встановлює особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання є контролюючі органи в розумінні податкового кодексу.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові рахунки в Україні у національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.11.2004 №22. Даний механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до п. 12.4 зазначеної інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

З урахуванням наведеного, законодавством передбачено окремий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Разом з тим, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є: рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили; інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу.

Слід зазначити, що ГУ ДПС у м. Києві були направленні інкасові доручення до банків де були відкриті рахунки.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом були здійснені заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника, проте інкасові доручення були повернуті банком без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Поміж іншого, ГУ ДПС у м. Києві було направлено ряд запитів спрямованих на пошук майна боржника за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги.

Так, у відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, листами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, Державної служби України з питань праці, Державного космічного агентства України, Департаменту земельних ресурсів, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Київської митниці Держмитслужби, Національного Депозитарію України, ПАТ «Укрзалізниця», Державної служби України з безпеки на морському та річковому транспорті інформація щодо активів даного суб`єкта, які можуть бути джерелом погашення податкового боргу - відсутня, що унеможливлює здійснення заходів стягнення, передбачених п. 95.6 ст. 95 ПК України.

В силу п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Стягнення готівкових коштів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України № 1244 від 29.12.2010 «Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу». Реалізація положень зазначеного порядку передбачає проведення вилучення готівки у касі платника податків, у тому числі в скриньці реєстратора розрахункових операцій, та в інших місцях зберігання коштів.

Як зазначає ГУ ДПС у м. Києві, відповідно до відомостей наявних баз даних ДПС реєстратори розрахункових операцій боржником не реєструвались, а відтак, вказані обставини перешкоджають здійсненню заходів зі стягнення заборгованості, передбачених п. 95.4 ст. 95 ПК України.

За змістом п. 95.22 ст. 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Механізм стягнення з дебіторів платника податку передбачено «Порядком використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи» № 585 від 16.06.2017. Положення зазначеного Порядку передбачають безпосередній контакт з посадовими особами підприємства з метою укладання договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган та наявність всіх необхідних первинних та фінансових документів, завірених належним чином.

ГУ ДПС у м. Києві вказує на те, що остання звітність подана до контролюючого органу у 2021 року, інформація щодо місцезнаходження посадових осіб підприємства відсутня, що у свою чергу унеможливлює здійснення заходів зі стягнення заборгованості, передбачених п. 95.22 ст. 95 ПК України.

З урахуванням вищевикладеного, ГУ ДПС у м. Києві та його територіальними органами вжито всіх реально можливих до виконання, за наявних обставин, заходів щодо стягнення боргу, а оскільки такі заходи не призвели до погашення податкового боргу, який підтверджений судовим рішенням, що набрало законної сили та повернутими інкасовими дорученнями, заявник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, доводи скаржника наведені у апеляційній скарзі про те, що контролюючий орган не здійснював всіх передбачених законодавством заходів щодо погашення податкового боргу, спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 39 ч. 1 ст. 28 КУзПБ, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Так, загальна сума підтверджених непогашених грошових вимог заявника до боржника складає 3 943 289,85 грн, натомість, боржником не надано доказів погашення заборгованості перед заявником у відповідності до ч. 3 ст. 39 КУзПБ.

Стосовно призначення розпорядника майна у справі, необхідно вказати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КУзПБ кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, визначеного Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

В силу п. 21 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим ч. 3 ст. 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених ч. 3 ст. 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Необхідно зазначити про те, що до Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Стоян М.М. про участь у справі в якості розпорядника майна боржника, яку запропонував заявник.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого, запропонованого заявником.

Разом з тим, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11.11.1996 [«Cantoni v. Frace», заява № 17862/91, §31-32), «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, §65)].

Поміж іншого, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника, а також про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Посилання скаржника на те, що місцевим господарським судом у оскаржуваному судовому рішенні зазначено невірно організаційно-правову форму господарювання боржника, є безпідставними, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 у справі № 910/21899/21 виправлено описку в тексті ухвали Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 та зазначено, що замість: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Край Проперті»« слід читати: «Дочірнє підприємство «Край Проперті»«.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/21899/21 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21, та, відповідно апеляційна скарга ДП «Край Проперті» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Край Проперті» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/21899/21 залишити без змін.

3. Справу № 910/21899/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 26.12.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

Б.М. Грек