ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. м. Київ

Справа № 911/1441/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Сироти А.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради до Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» про стягнення 733 495,67грн, за участю представників від:

позивача не з`явилися;

відповідача Бондаренко П.В. (ордер серії ЧН № 051625 від 05.12.2022)

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Житлово-комунальний центр Славутицької міської ради (далі КП «ЖКЦ») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства ЕКО ТРАНС СЛАВ (далі ПП Еко Транс Слав) про стягнення 733 495,67грн, з яких: 558 240,78грн - основний борг; 97 192,93грн - втрати від інфляції за період з 01.01.2022 по 01.07.2022, 10 461,28грн - 3% річні за період з 01.01.2022 по 16.08.2022, 67 600,68грн - пеня за період з 01.01.2022 по 30.06.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №1/05-21 від 06.05.2021 про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням міста Славутич, в частині оплати послуг, наданих у травні-червні 2021 року, у встановлений договором строк (а.с.1-12).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2022: відкрито провадження у справі за поданим позовом; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 26.09.2022 о 14:00; встановлено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.60-61).

Копія відповідної ухвали сторонам у паперовій формі не направлена у зв`язку з відсутністю фінансування, про що складено довідку від 26.08.2022 (а.с.63); однак копії відповідної ухвали доставлено до електронних кабінетів (офіційні електронні адреси) позивача та відповідача 25.08.2022 (а.с. 62,116).

26.09.2022 підготовче засідання не відбулось та ухвалою від 03.10.2022 підготовче засідання призначено на 17.10.2022 о 16:00 (а.с.70).

Ухвалою від 17.10.2022 підготовче засідання відкладено на 16:40 24.10.2022 (а.с.79-80).

Ухвалою від 24.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2022 о 16:40 (а.с.88-89).

21.11.2022 відповідачем подано клопотання №62-22 від 21.11.2022 про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі (а.с.94-96).

Вимоги поданого клопотання мотивовані тим, що підписи на договорі №1/05-21 від 06.05.2021 та акті здачі-прийняття робіт від 19.11.2021, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, виконані не Романчуком Є.П., а іншою - неупоноваженою на те особою.

Ухвалою від 21.11.2022 розгляд справи відкладено на 16:00 05.12.2022 (а.с.99-100).

28.11.2022 від позивача надійшло заперечення від 25.11.2022, сформоване в системі «Електронний суд», на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому позивач не заперечує проти її проведення, однак вважає за необхідне призначення додатково технічну експертизу документа - договору № 1/05-21 від 06.05.2021 (а.с.104, 111).

25.11.2022 позивачем подано заяву про розгляд справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами (а.с.107, 109).

05.12.2022 судове засідання не відбулось та ухвалою від 05.12.2022 призначено на 16:30 19.12.2022 (а.с.112).

Копія відповідної ухвали доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 05.12.2022 о 21:13 (а.с.114-115), отже, відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України вважається врученою 06.12.2022.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав; з клопотанням про продовження строку для подання відзиву не звертався; відзив на позов до суду не надійшов і до прийняття рішення у справі.

В силу ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання 19.12.2022 представник позивача не з`явився; клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

В судовому засіданні 19.12.2022 представник відповідача підтримав подане клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення у даній справі почеркознавчої експертизи (а.с.120-122).

Відмовляючи у задоволенні відповідного клопотання, суд виходив з наступного.

В силу ч.1 ст.99 ГПК України суд призначає експертизу за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи за сукупності таких умов:для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При цьому, як визначено ч.3 ст.161 ГПК України, підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У даній справі відповідач не скористався правом подати заяву по суті - відзив на позов у встановлений строк, у якому мав право викласти свої заперечення по суті спору. Отже, у встановленому порядку відповідач не заперечив позов з тих підстав, що договір на який позивач посилається як на підставу виникнення обов`язків у відповідача оплатити виконані роботи, не укладався сторонами на відповідних умовах і представник відповідача не підписував такий договір, як і акт, що наданий позивачем у підтвердження факту виконання робіт та їх прийняття відповідачем.

Отже, підстав для призначення такої експертизи у даній справі не має, оскільки для з`ясування обставин справи призначення такої експертизи не є необхідним, враховуючи відсутність відповідних заперечень щодо позову у заяві по суті, яка відповідачем не подана у встановлений судом строк. Слід також зазначити, що відповідачу ще з кінця серпня відомо про відкриття провадження у даній справі, однак, відповідне клопотання на стадії підготовчого провадження відповідачем не подавалось, хоча у підготовчому засіданні в силу п.8 ч.2 ст.182 ГПК України суд вирішує питання щодо призначення експертизи і поважних причин не подання відповідного клопотання на такій стадії не наведено.

Окрім того, висновок експертизи в силу ч.ч.1,2 ст.73 ГПК України є доказом, який відповідач мав подати у строк, встановлений ч.3 ст.80 ГПК України разом з відзивом або у відповідності з ч.4 ст.80, п.6 ч.3 ст.165 ГПК України, п.2 ч.1 ст.99 ГПК України повідомити про неможливість його подати з поважних причин зокрема, через неможливість проведення такої експертизи з причин відсутності оригіналів актів та договору.

Також враховано, що ухвалою від 24.10.2022 суд закрив підготовче провадження та перейшов до стадії розгляду справи по суті, що за змістом ч.3 ст.195 ГПК України, унеможливлює зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи після початку розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

Позивачем надано договір №1/05-21 від 06.05.2021 про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням міста Славутич, який підписано від імені ПП Еко Транс Слав (далі-замовник) та КП «ЖКЦ» (далі-виконавець), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги по коду 021:20-5 - утилізація сміття та поводження зі сміттям (послуги по захороненню відходів, утворених населенням м. Славутич, що надходять від замовника, на полігон твердих побутових відходів) (далі-ТПВ), а замовник - здійснювати оплату, передбачену договором (далі договір) (а.с.33-36).

Як визначено п.2.1 договору, послуги надаються виконавцем на полігоні ТПВ м.Славутич та доставка до місця захоронення твердих побутових відходів та великогабаритних відходів (далі ТПВ та ВГВ) безпосередньо на полігон ТПВ здійснюється транспортними засобами замовника.

Згідно п.3.1 договору ціна послуг за 1м3 захоронення ТПВ та ВГВ за договором складає 104,07 грн, вт.ч. ПДВ - 17,35 грн. Ціна на послуги може бути змінена виконавцем на підставі відповідних рішень Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору загальна ціна договору (загальна вартість послуг за договором) становить суму вартості наданих послуг за всіма актами здачі-приймання наданих послуг.

Як визначено п.3.5 договору, замовник оплачує виконавцю надання послуг за фактичні обсяги відходів, що визначаються згідно з п.3.6 договору відповідно до довідок з обсягу вивезеного сміття, оформлених протягом всього терміну дії договору, талонів-перепусток для ВГВ та довідок, наданих працівником полігону ТПВ.

Сторони в двосторонньому порядку домовились, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 4.1 договору).

У відповідності до п.4.2 договору оплата за договором здійснюється замовником на підставі рахунку та акту здачі-приймання наданих послуг, наданих виконавцем, але не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним.

Сторонами в п.4.4 договору погоджено, що для отримання рахунків та актів виконаних робіт замовник зобов`язується направити свого представника за місцем знаходження виконавця (07101, м. Славутич, Київський квартал, 14); несвоєчасне отримання замовником рахунків та актів виконаних робіт не є підставою для порушення строків виконання зобов`язань і не звільняє замовника від відповідальності, встановленої договором та законодавством.

Як узгоджено сторонами п.5.3 договору, місячний обсяг наданих виконавцем послуг визначається на підставі довідок з обсягу вивезеного сміття, які замовник щомісячно надає виконавцю, талонів-перепусток на прийом та захоронення ВГВ на полігоні ТПВ, які в обов`язковому порядку надаються замовником при в`їзді на полігон ТПВ, та довідки полігону ТПВ про фактичний прийом та захоронення ТПВ і ВГВ.

Згідно п.6.2.2 договору замовник зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг виконавця.

Сторонами у п.8.4 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених п.4.2. договору, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.1 договору узгоджено, що договірнабуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, а також скріплення його печатками сторін та діє до 30 червня 2021 року, а відносно фінансових зобов`язань - до їх повного виконання. При цьому, сторони домовилися, що відповідно до ч. 3 ст.631 ЦКУкраїни умови цього договору застосовують до відносин між сторонами, які виникли до його підписання, тобто з 1 травня 2021року.

Згідно з довідкою відповідача № 74/21 від 11.11.2021 про об`єм вивезених ТПВ по населенню за період травень-червень, об`єм відходів складає за: травень - 3526,779м3; червень 2021 року - 3375,135м3 (а.с.38).

Позивачем на підтвердження факту надання відповідачу послуг за договором надано акт №ОУ-0000298 від 19.11.2021 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за травень-червень 2021 року, загальна вартість яких становить з ПДВ 718 240,78 грн (а.с.39).

Відповідний акт підписаний представниками від імені виконавця та замовника, а також скріплений печатками сторін.

Як вбачається з виписок з рахунку, відповідачем на рахунок позивача перераховано з призначенням платежу «за захоронення ТПВ зг дог №1/05-21 від 06.05.20» кошти у розмірі 160000грн, а саме:

- 13.12.2021 - 50 000грн (а.с.41);

- 15.12.2021 - 50 000грн (а.с.42);

- 21.12.2021 - 30 000грн (а.с.43);

- 23.12.2021 - 20 000грн (а.с.44);

- 30.12.2021 - 10 000грн (а.с.45).

Позивач звернувся до відповідача з претензією №128 від 22.02.2022 з вимогою оплатити заборгованість за договором у розмірі 558 240,78грн (а.с.59).

Відповідна претензія отримана відповідачем, про що свідчить відбиток штампу відповідача, та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що між позивачем та відповідачем не укладено іншого договору щодо надання відповідних послуг, у т.ч. від 06.05.2020 за №1/05-21.

З урахуванням зазначеного, відповідні докази оплати прийняті судом в якості оплати послуг саме за договором №1/05-21 від 06.05.2021, на який позивач посилається, звертаючись з відповідним позовом до суду та стверджуючи, що борг відповідача за надані послуги за договором за послуги за травень-червень 2021 року складає 558 240,78грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплати послуги за спірний період за відповідним договором, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.

Заявлені позивачем вимоги є мотивованими з наступних підстав.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Наданий позивачем договір є підставою для виникнення у сторін відповідних зобов`язань, враховуючи, що відповідачем не доведено укладення відповідного договору від його імені особою без відповідних на те повноважень або укладення такого договору на інших умовах. При цьому, факт підписання акту та здійснення оплати послуг за таким договором свідчить про схвалення такого договору навіть у випадку, якщо такий договір підписано від імені відповідача неуповноваженою на те особою.

Так, договір, як визначено ч. 2 ст.202 ЦК України, є видом правочину (дво- або баготостороннім) .

При цьому, ч.1 ст.181 ГК України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК Україниз урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.239 ЦК Україниправочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Поряд з цим, ч.1 ст.241 ЦК України унормовано, що: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою; правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину в силу ч.2 ст.241 ЦК України особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, відповідачем під час розгляду спору у даній справі не спростовано шляхом подання доказів факту укладення наданого позивачем договору на умовах, визначених таким договором.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що у строк, встановлений п. 4.2 договору не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним оплата послуг позивачем здійснена не у повному обсязі, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 558 240,78грн обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, звітним місяцем суд у даному випадку вважав місяць підписання акту здачі-прийняття робіт листопад 2021 року, оскільки за умовами договору оплата здійснюється на підставі, у т.ч. акту здачі-приймання наданих послуг (п.4.2 договору).

Також у даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 10 461,28грн за період з 01.01.2022 по 16.08.2022, а також 97 192,93грн втрат від інфляції за період з 01.01.2021 по 01.07.2022 (фактично, як вбачається з розрахунку по 30.06.2022, а.с.48).

Враховуючи, що акт № ОУ-0000298 від 19.11.2021 здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписаний сторонами 19.11.2021, а строк виконання зобов`язання з оплати встановлений договором не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним, останнім днем виконання зобов`язань з оплати наданих послуг є 30.12.2021.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Оскільки у встановлений строк оплата відповідачем не здійснена, ним допущено прострочення виконання відповідного зобов`язання, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних є мотивованими.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.01.2022 по 16.08.2022, суд зазначає, що такий розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, а відтак вимоги про стягнення 10 461,28грн - 3% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Водночас, розмір втрат від інфляції за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 за розрахунком суду складає 97 133,90грн. Неточності у розрахунку позивача пов`язані із визначенням ним сукупного індексу інфляції без округлення до десятої, хоча офіційний розмір індексу інфляції встановлюється саме у відповідному порядку як і офіційний індекс інфляції за рік. З урахуванням зазначеного, враховуючи сукупний індекс інфляції за відповідний період 117,4%, розмір боргу, вимоги позивача в частині стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню у розмірі 97 133,90грн, а у задоволенні вимог про стягнення 59,03грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 67 600,68грн пені за період з 01.01.2022 по 30.06.2022.

Заявлені у відповідній частині вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст.217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Отже, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати наданих послуг, не виконавши його у строк, встановлений договором, у якому передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення відповідного зобов`язання, вимоги позивача в частині стягнення відповідних штрафних санкцій є мотивованими.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений договором, не перевищує максимального розміру, визначеного відповідними нормами.

За загальним правилом, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені за спірний період позивачем здійснено арифметично вірно, з урахуванням розміру боргу, періоду прострочення та встановленої облікової ставки НБУ, отже, заявлені у відповідній частині вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 67 600,68грн пені.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 11 001,55грн (558240,78 + 10461,28 + 97133,90 + 67600,68) / 100*1,5%.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» (ідентифікаційний код 42820280;07100, Київська обл., м. Славутич, Добринінський квартал, 1, кв.48) на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (ідентифікаційний код 32631821; 07101, Київська обл., м. Славутич, Київський квартал,14) 558 240,78грн основного боргу, 10461,28грн 3% річних, 97133,90грн втрат від інфляції, 67600,68грн пені, а також 11 001,55грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 59,03грн втрат від інфляції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.01.2023.

Суддя А.Р. Ейвазова