ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3719/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімат - Майстер", м. Київ

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 219 559,82 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімат - Майстер" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 218 863,70 грн., що складають суму індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання по договору поставки № ПР/Ш-21875/НЮ від 31.12.2021 та 696,12 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ПР/Ш-21875/НЮ від 31.12.2021 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

У відзиві на позов відповідач вказує про те, що інфляційні витрати та штрафні санкції є похідними (додатковими) вимогами, а тому окремо від стягнення основного боргу задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що розрахунок інфляційних витрат не відповідає методиці розрахунку.

Також відповідач заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу, з посиланням на те, що до позовної заяви не надано доказів сплати за отримані послуги.

У відповіді на відзив позивач просить суд залишити без розгляду відзив відповідача, оскільки адвокатом Серьогіною С.В. не долучено доказів на підтвердження повноважень на право представляти інтереси Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Крім того, позивач вказує про те, що відповідачем у відзиві не спростовано правильності обрахунків індексу інфляції та процентів річних проведених позивачем, не надано свого контррозрахунку, що спростовує твердження про його неправильність.

Позивач вказує про те, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, та не спростовують законності і обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Крім того, позивачем до відповіді на позов долучені докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 відкрито провадження у справі № 904/3719/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар за договором поставки.

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімат-Майстер" (далі - Постачальник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Покупець) укладено Договір поставки № ПР/Ш-21875/НЮ (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є поставка Постачальником Покупцю обладнання для кондиціонування ЛАЗ, АТС, постів ЕЦ згідно зі специфікацією № 1. Рік виготовлення не раніше 01.01.2021.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, кількість товару зазначені у специфікації № 1.

Поставка товару проводиться тільки на підставі направленої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару, але не пізніше 31.12.2021 (пункт 4.1 Договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пункт 4.5 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 Договору ціна Постачальника на товар згідно специфікації № 1 визначається торгами.

Загальна сума договору складає 1 192 884,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 198 814,00 грн. (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до пункту 6.3 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Оплата за товар здійснюється Покупцем по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару, на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. На підтвердження реєстрації Постачальник протягом 3 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних направляє квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на електронну адресу Покупця, яка вказана в договорі у розділі Реквізити сторін (пункт 6.4 Договору).

Відповідно до пункту 7.5 Договору підтвердженням про одержання товару Покупцем є підписана видаткова накладна обома сторонами договору, акт приймання-передачі товару то товарно-транспортна накладна, оформлена належним чином.

Термін дії Договору з моменту його підписання сторонами і до 31 грудня 2021 року.

Сторонами було підписано Специфікацію № 1 до спірного договору, якою визначено найменування товару, який буде постачатися, кількість та ціну, що складає 1 192 884,00 грн.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 1 192 884,00 грн. що підтверджується видатковою накладною № ВН-3112 від 31.12.2021, актом прийому-передачі ТМЦ від 31.12.2021 та товарно-транспортною накладною № 3112 від 31.12.2021.

Зазначена поставка товару відображена у податковій звітності шляхом внесення до Автоматизованої системи Єдине вікно подання електронних документів ДПС України податкових накладних, що підтверджується копіями податкових накладних та квитанціями до них на загальну суму 1 192884,00 грн.

У визначений пунктом 6.4 Договору термін відповідач за отриманий товар не розрахувався.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за спірним договором, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2022 у справі № 904/1519/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімат-Майстер" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення боргу у сумі 1 192 884,00 грн. задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімат-Майстер" 1 192 884,00 грн. основного боргу та 17 893,26 грн. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2022, яке набрало законної сили 14.10.2022, видано наказ.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач вказує на те, що спір між сторонами щодо оплати вартості товару відсутній, проте посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, останній просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" річні за загальний період з 15.03.2022 по 13.10.2022 у сумі 696,12 грн. та інфляцію грошових коштів за загальний період з березня 2022 року по вересень 2022 року у сумі 218 863,70 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10.2 Договору сторони визначили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.

Відповідач заперечень щодо розрахунку річних суду не надав.

За результатом перевірки здійсненого позивачем розрахунку річних порушень не встановлено.

З огляду на викладене, до стягнення підлягають річні у сумі 696,12 грн.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З огляду на викладене розрахунок інфляції грошових коштів здійснений позивачем відповідно до умов договору та не суперечить нормам діючого законодавства, а отже, сума інфляції у розмірі 218 863,70 грн. підлягає до примусового стягнення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.

Статус адвоката Мартинюка С.І. підтверджується копією свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №738 від 12.09.2012.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем до матеріалів справи надано: договір № 13/10/22-1 від 13.10.2022 про надання правової допомоги (юридичних послуг); акт приймання-передачі наданих послуг за договором № 13/10/22-1 від 13.10.2022, детальний опис наданих послуг.

Відповідно до пункту 2.2 Договору за ознайомлення з документами, наданням їм правового аналізу, аналізом судової практики з подібних питань, підготовкою позовної заяви до суду та представництво інтересів у суді І інстанції плата становить 12 000,00 грн. та сплачується клієнтом адвокату протягом 20 днів з дати укладання відповідного договору.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 13/10/22-1 від 13.10.2022 загальна вартість наданих послуг складає 12 000,00 грн. Без ПДВ.

На підтвердження здійснення оплати за надану правничу допомогу надано платіжне доручення № 890 від 24.10.2022 на суму 12 000,00 грн.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Проаналізувавши наданий розрахунок суми витрат позивача, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, даний спір відноситься до категорії справ незначної складності.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді, складання позовної заяви не потребували значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, зважаючи на те, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, а також з урахуванням заперечень відповідача, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача складає 7 000,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімат-Майстер" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 4 А, оф. 391; ) 696,12 грн. річних, 218 863,70 грн. інфляції грошових коштів, 3 293,40 грн. судового збору, 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Решту витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 30.12.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко