ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2142/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши справу №916/2142/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «КСІМЕКС» (65114, м. Одеса, Люсторфська дорога, 140-В, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» (65014, м. Одеса, вул. Польська, 20, )

про стягнення 122 331,22грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Товариства з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Морський регістр судноплавства в Україні про стягнення 122 331,22грн.

Ухвалою від 05.09.2022р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС було залишено без руху.

09.09.2022р. до господарського суду надійшла заява (вх. №19097/22) від Товариства з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2022року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленнями, копії яких містяться в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Позивач вказує що Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «КСІМЕКС» є підприємством, одним з напрямків діяльності якого є виготовлення електротехнічного обладнання за замовленням та наступний його продаж іншим контрагентам, у тому числі за кордон. Сертифікація обладнання та товарів на продаж для іноземних партнерів є невід`ємною складовою господарської діяльності. В зв`язку з чим виготовляючи обладнання для морських суден протягом 2020-2021р. ТОВ «Концерн «КСІМЕКС» з метою задоволення вимог замовників щодо сертифікації виготовленого обладнанням звертався до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні», що зазвичай оформлювалось договорами-заявками, актами здачі-приймання наданих послуг, тощо.

Так, 15.02.2022р. ТОВ «Концерн «КСІМЕКС» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» з приводу надання аналогічних послуг.

17.02.2022р. виставлені відповідачем рахунки №180-42 та №180-43 на передоплату в сумі 122 331,22грн. були оплачені ТОВ «Концерн «КСІМЕКС» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №349, 350 від 17.02.2022р.

Разом з тим, яка вказує позивач сертифікаційні документи, а також оригінали договорів та рахунків він не отримав, а починаючи з 24.02.2022р. відповідач взагалі перестав виходити на зв`язок та зник з вказаною в реєстрі адреси місцезнаходження юридичної особи.

Позивач вказує, що в подальшому з`ясувалось що Приватне акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» ще до 24.02.2022р. було внесено до переліку суб`єктів, щодо яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) згідно з Рішенням РНБО від 18.06.2021р., введеним в дію Указом Президента України від 24.06.2021р.

Як вбачається з п.185 відповідного Рішення РНБО відносно відповідача були застосовані наступні санкції: 1) запобігання виведенню капіталів за межі України; 2) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 3) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 4) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з Законом України "Про санкції"; 5) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона); 6) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 7) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 8) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 9) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 10) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, установленим Законом України "Про санкції" (заборона або обмеження заходження іноземних військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України; припинення видачі дозволів, ліцензій на вивезення з України валютних цінностей).

Як зазначає позивач, відповідач при звернення до нього у лютому 2022р. та виставленні рахунків на оплату не повідомив ТОВ «Концерн «КСІМЕКС» про включення його до цього списку та фактично будучи обізнаним про зазначені заборони та внесення до санаційного списку сформував рахунки, які не відповідали його режиму функціонування.

За посиланнями позивача намагаючись повернути відповідні грошові кошти, ТОВ «Концерн «КСІМЕКС» звернулось до банківських установ ПАТ «БАНК ВОСТОК», в якому в відповідача відкритий рахунок та на який надійшли кошти за виставленими 15.02.2022р. рахунками, та до АТ «ОТП БАНК» в якому відкритий рахунок позивача з якого були відправлені кошти. Проте грошові кошти повернуті не були.

Позивач наголошу, що жодних договорів заявок в рамках виставлених 15.02.2022р. та оплачених 17.02.2022р. рахунків між сторонами не укладалось, а з урахуванням попередньої практики господарських взаємовідносин між сторонами підписання договору правомочними представниками є невід`ємною частиною чинності правовідносин та підтверджує факт укладання договору зі всіма наслідками, передбаченими чинним законодавством.

Отже на переконання відповідач своїми діями фактично продовжує зберігати у себе майно (грошові кошти передоплати) без достатньої правової підстави, та як наслідок є зобов`язаний повернути це майно.

Посилаючи на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС звернулось до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст. 1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій було набуто майно, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 21.10.2020р. по справі №911/1317/19.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 17.02.2022р. Товариством з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС на рахунок Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» було перераховано грошові кошти у в сумі 122 331,22грн. на підставі рахунків №180-42 та №180-43 від 17.02.2022р. Проте, будь-які докази на підтвердження існування між сторонами договірних правовідносин в рамках виставлених відповідачем 15.02.2022р. та оплачених позивачем 17.02.2022р. рахунках в матеріалах справи відсутні.

Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про безпідставне набуття Приватним акціонерним товариством «Морський регістр судноплавства в Україні» грошових коштів у розмірі 122 331,22 грн., які мають бути повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС в силу вимог ст. 1212 ЦК України.

При цьому доказів на спростування відповідних обставин, відповідачем до суду не надано.

Отже, викладене дозволяє суду дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Концерн КСІМЕКС позову шляхом присудження до стягнення із відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 122 331,22 грн.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «КСІМЕКС» є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «КСІМЕКС» (65114, м. Одеса, Люсторфська дорога, 140-В, ) до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» (65014, м. Одеса, вул. Польська, 20, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні» (65014, м. Одеса, вул. Польська, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «КСІМЕКС» (65114, м. Одеса, Люсторфська дорога, 140-В, ) безпідставно набуті кошти в сумі 122 331 (сто двадцять дві тисячі триста тридцять одна)грн. та судовий збір в сумі 2 481 (дві тисяч чотириста вісімдесят одна)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 29 грудня 2022 р.

Суддя К.Ф. Погребна