РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2022Справа № 910/9274/22
позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія Барвінок"

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Алекс і К"

про стягнення 635 931,20 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Енергетична компанія "Барвінок" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Алекс І К" про стягнення 635 931,20 грн, з яких:

- 366 973,16 грн з ПДВ за спожиту електричну енергію у період лютий - травень 2022;

- 62 948, 51 грн з ПДВ за послуги передачі мережами ОСП у період лютий-травень 2022;

- 68 815,28 грн сума нарахованої пені (з 25.03.2022 по 13.09.2022);

- 16 770,50 грн сума нарахованих 10% (з 25.03.2022 по 13.09.2022);

- 23 441,86 грн сума збитків від інфляції (з 25.03.2022 по 13.09.2022);

- 96 981,89 грн штрафу 20%.

Відповідно до ухвали суду від 22.09.2022 відкрито провадження у справі № 910/9274/22 та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про повернення поштового відправлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 22.09.2022.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Енергетична компанія "Барвінок" (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Алекс І К" (як споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) № 0705130, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього Договору.

Пунктом 3 Комерційної пропозиції (Додаток №2) до Договору, в редакції Додаткової угоди № 5 від 30.06.2020), передбачено наступний спосіб оплати:

«Оплата електричної енергії здійснюється споживачем на підставі рахунків, виставлених постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в наступному порядку:

перший платіж - у розмірі 10% попередня оплата від замовленого обсягу електроенергії за прогнозною ціною в розрахунковому періоді не пізніше 2-х банківських днів до кінця місяця, що передує розрахунковому;

другий платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії за прогнозною ціною в розрахунковому періоді 01 банківського дня місяця поставки електричної енергії;

третій платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії за прогнозною ціною в розрахунковому періоді не пізніше 08 числа місяця поставки електричної енергії;

четвертий платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії за прогнозною ціною в розрахунковому періоді не пізніше 18 числа місяця поставки електричної енергії;

- остаточний розрахунок - протягом 10 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Якщо день оплати припадає на вихідний або святковий день, платіж виконується в останній робочий день, що передує вказаному в дійсній комерційній пропозиції.

В разі сплати надлишково перерахованих коштів, вони вважаються попередньою оплатою в наступний розрахунковий період постачання електричної енергії. В разі недостатності коштів, остаточний розрахунок проводиться протягом 10 (десяти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.».

Згідно з п. 4 Комерційної пропозиції, рахунки на оплату електричної енергії виставляються та надсилаються електронною поштою не пізніше 5-ти робочих днів до відповідного числа, що зазначені в п. 3 таблиці комерційної пропозиції.

Остаточний рахунок за розрахунковий період за спожиту електричну енергію та Акт прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (далі Акт) формуються постачальником на підставі фактичних даних про обсяги, погодинного графіку споживання електричної енергії в розрахунковому періоді і відповідної ціни, в порядку передбаченому ПРРЕЕ, ККО, та інших відповідних регуляторних документів затверджених НКРЕКП, і надаються споживачу в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Як вбачається із доводів позивача, рахунки на оплату надсилались споживачу електронною поштою на адресу: , а саме:

- 20.01.2022 на передплату за лютий 2022 року №№ 1045, 1046, 1051 від 20.01.2022 за електричну енергію;

- 21.01.2022 на передплату за лютий 2022 року № 1144 від 21.01.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;

- 17.02.2022 на передплату за березень 2022 року: № 2785 від 17.02.2022 за електричну енергію та № 2786 від 17.02.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;

- 18.03.2022 на доплату за лютий 2022 року № 3692 від 17.03.2022 за електричну енергію та № 3693 від 17.03.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;

- 18.04.2022 на доплату за березень 2022 року: № 5483 від 14.04.2022 за електричну енергію та №5484 від 14.04.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;

- 11.06.2022 на доплату за травень 2022 року: № 7277 від 10.06.2022 за електричну енергію та № 7278 від 10.06.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії.

Відповідно до умов п. 4 Комерційної пропозиції, акти направлялись споживачу за допомогою програмного забезпечення програмного забезпечення «M.E.Doc» 13.03.2022 за лютий 2022 року, 13.04.2022 за березень 2022 року, 11.05.2022 за квітень 2022 року, 10.06.2022 за травень 2022 року відповідно.

Підпунктами 1 та 7 п. 6.2 договору споживач зобов`язався:

- забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору;

- відшкодувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим договором.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції (в редакції Додаткової угоди № 5 від 30.06.2020) визначено, що споживач зобов`язаний розглянути наданий постачальником Акт за розрахунковий місяць та за відсутності зауважень, підписати його не пізніше ніж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання такого Акту від постачальника, і повернути один примірник постачальнику. В разі недотримання строків та порядку направлення Акту, він вважається підписаним та набуває дії на 9 календарний день з моменту його направлення споживачу.

Позивач зазначає, відповідно до умов договору обліковується заборгованість споживача перед постачальником, яка виникла на підставі Актів прийому-передачі (здачі-приймання) товару/послуг, а саме:

- електроенергія за лютий 2022 року № 4 від 28.02.2022 на суму 169 860,22 грн з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за лютий 2022 року № 1317 від 28.02.2022 на суму 26 585,80 грн з ПДВ;

- електроенергія за березень 2022 року № 1 від 31.03.2022 на суму 158 317,26 грн з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за березень 2022 року № 1898 від 31.03.2022 на суму 21 345,62 грн з ПДВ;

- електроенергія за квітень 2022 року № 7 від 30.04.2022 на суму 88 486,82 грн з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за квітень 2022 року № 2453 від 30 квітня 2022 на суму 12 280,45 грн з ПДВ;

- електроенергія за травень 2022 року № 1 від 31.05.2022 на суму 68 245,19 грн з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за травень 2022 року № 3035 від 31 травня 2022 на суму 9 415,24 грн з ПДВ.

За твердженнями позивача, сума заборгованості станом на 13.09.2022 становить (за період лютий-травень 2022) за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) № 0705130 від 12.12.2018 всього 429 921,67 грн, у тому числі:

- електрична енергія на суму 366 973,16 грн:

за лютий 2022 року - 51 923,89 грн - залишок заборгованості за розрахунковий період;

за березень 2022 року - 158 317,26 грн;

за квітень 2022 року - 88 486,82 грн;

за травень 2022 року - 68 245,19 грн.

- компенсація вартості послуг з передачі електроенергії на суму 62 948,51 грн:

за лютий 2022 року - 19 907,20 грн - залишок заборгованості за розрахунковий період;

за березень 2022 року - 21 345,62 грн;

за квітень 2022 року - 12 280,45 грн;

за травень 2022 року - 9 415,24 грн.

17.08.2022 позивачем направлено на електронну адресу відповідача претензію вих. № 1182, з вимогою у строк до 22.08.2022 виконати умови договору, в частині здійснення оплати грошового зобов`язання в сумі 429 921, 67 грн.

Матеріали справи не містять відповіді відповідача на дану претензію.

Оскільки за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 366 973,16 грн за спожиту електроенергію, 62 948,51 грн за послуги передачі мережами ОСП, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 625, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору теплопостачальна організація-продавця бере на себе обов`язок забезпечити протягом зазначеного в договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженням уповноваженим органом місцевого самоврядування режимом постачання теплової енергії для потреб опалення, гарячого водопостачанння, вентиляції, кондиціюваня та інші технології, в свою чергу споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Частиною 1 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Так, оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 366 973,16 грн за спожиту електроенергію, 62 948,51 грн за послуги передачі мережами ОСП є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 16 770, 50 грн 10 % річних, 23 441,86 грн інфляційних втрат.

Пунктом 6 Комерційної пропозиції передбачено, що пеня нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати та за порушення грошового зобов`язання 10% річних від простроченої суми (ст. 625 Цивільного кодексу України).

За розрахунковий місяць, в якому споживач порушив порядок і строки розрахунків, передбачені цим договором, постачальник може застосувати штраф:

- в разі прострочення платежу до 5 календарних днів у розмірі 1% від вартості спожитої електричної енергії за розрахунковий місяць;

- в разі прострочення платежу до 10 календарних днів у розмірі 10% від вартості спожитої електричної енергії за розрахунковий місяць;

- в разі прострочення платежу більше 20 календарних днів у розмірі 20% від вартості спожитої електричної енергії за розрахунковий місяць.

Споживач сплачує пеню, штраф та відсотки у розмірі, що визначається цим Договором, зазначивши в призначені платіжного доручення «сплата пені, штрафу чи відсотків за порушення грошового зобов`язання».

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 10% річних (визначених п. 6 Комерційної пропозиції) та інфляційних нарахувань суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення із відповідача 16 770, 50 грн 10 % річних, 23 441,86 грн інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 68 815, 25 грн пені та 96 981,89 грн 20 % штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно з ст. 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

При цьому, суд вважає за необхідне застосування положення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, з огляду на таке.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Так, судом встановлено, що НКРЕКП прийнято Постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 Постанову НКРЕКП доповнено п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Тобто, спірні господарські правовідносини склалися відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, суд зауважує, що період нарахування пені та штрафу позивачем заявлено такий, який, у тому числі, входить в період дії воєнного стану.

Отже, враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу .

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу визнається судом безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Алекс і К" підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст.ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Алекс І К" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 2, кв. 168, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" (69039, м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, 18, ) заборгованість в розмірі 366 973,16 грн з ПДВ за спожиту електричну енергію, заборгованість в розмірі 62 948, 51 грн з ПДВ за послуги передачі мережами ОСП, 10% річних в розмірі 16 770,50 грн, інфляційні втрати в розмірі 23 441,86 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 052,01 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко