ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. м.Київ Справа№ 910/19794/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Коваленко Я.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.07.2022 (повний текст складено та підписано 12.07.2022)

у справі № 910/19794/21 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА"

про визнання недійсним контрактів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальність "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" про визнання недійсним контракту №117/2021 від 19.07.2021 та контракту №171/2021 від 23.07.2021.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що ст.203, ст. 215 Цивільного кодексу України, ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", та вказує, що спірні правочини є значними правочинами, укладенню яких обов`язково мало передувати надання згоди рішенням загальних зборів учасників товариства. Зокрема, у директора ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" були відсутні достатні повноваження на укладання вказаних правочинів, оскільки згідно з частиною другою статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, тоді як у даному випадку відповідного рішення вищим органом ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" приймалось та відповідно повноважень на укладання такого правочину виконавчому органу Товариства - надано не було

Короткий зміст заперечень відповідача проти позову

Відповідач у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що:

- Контракт №117/2021 від 19.07.2021 між сторонами не укладався;

- у пункті 9.16 Контрактів директор позивача заявив про відсутність у нього будь-яких обмежень повноважень на їх укладання та виконання;

- позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними контрактів з метою уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання в частині поставки обумовленого сторонами товару;

- позивач не повідомив відповідача, що спірні правочини є для нього значними та не надав на ознайомленні ні річної фінансової звітності за 2020 рік (баланс (форма №1) та/або звіту про фінансові результати (форма №2), ні останньої затвердженої фінансової звітності;

- під час укладення спірних правочинів відповідач не знав і не міг знати, що правочини є значними для позивача;

- статут позивача містить посилання на ринкову вартість майна, а не на вартість майна за договором;

- Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містив відомостей про обмеження повноважень директора позивача;

- відповідач стверджує на необхідність застосування до спірних правовідносин принципу заборони суперечливої поведінки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 (повний текст складено та підписано 12.07.2022) у справі №910/19794/21 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" до Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП Україна" про визнання недійсним контрактів - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що:

- враховуючи обставини не укладення між сторонами Контракту №117/2021 від 19.07.2021 , суд а тому Контракт є таким, що не вчинений (не укладений) сторонами, і з огляду на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним Контракту №117/2021 від 19.07.2021 відмовлено з зазначених підстав;

- матеріали справи не містять доказів того, що за оспорюваним Контрактом №171/2021 від 23.07.2021 визначалася саме ринкова вартість майна та відповідач був з нею ознайомлений, а позивач не довів факту ознайомлення відповідача з фінансової звітністю ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ні за 2020 рік, ні за 1 півріччя 2021 року;

- за оспорюваним Контрактом №171/2021 від 23.07.2021, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про обмеження повноважень директора, у зв`язку з чим відповідач міг розумно покладатися на відомості з Єдиного державного реєстру, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком позивача;

- під час укладення Контрактому №171/2021 від 23.07.2021 відповідач не знав і не міг знати, що правочин - є значним;

- позивач не довів, що відповідач був обізнаний про ринкову вартість майна та фінансову звітність ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ". Обставин того, що відповідач діяв недобросовісно та не нерозумно з урахуванням того, між сторонами склалися тривалі правовідносини та було укладено низку аналогічних договорів, - матеріалами справи не підтверджено і судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи - також не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" (01.08.2022 згідно печатки суду апеляційної інстанції) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, згідно прохальної частини якої просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/19794/21 повністю, а позовні вимоги задовольнити частково та визнати недійсним з моменту укладення контракт №171/2021 від 23.07.2021.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що:

- відповідач не вживши заходів розумної обачності, не отримав у директора позивача фінансову звітність, на яку є пряме посилання в статуті підприємства, дял того, щою перевірити наявність достатніх повноважень директора на укладення значущого контракту №171/2021 від 23.07.2021;

- відповідачем перед укладенням контракту №171/2021 від 23.07.2021 було здійснено запит у підприємства щодо останньої річної фінансової звітності позивача,проте, не дочекавшись отримання фінансової звітності, без прояву належної обачності та з порушенням умов добросовісності при укладенні правочинів відповідачем та директором позивача було підписано контракт №171/2021 від 23.07.2021;

- судом невірно застосовано п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України;

- судом не надано оцінку попереднім правовідносинам позивача та відповідача, а також не було враховано, що при укладенні інших правочинів між тими ж самими сторонами, відповідач раніше проявляв розумну обачність та запитував у позивача рішення загальних зборів якими надавалася згода на укладення таких значних правочинів, а при укладенні контракту №171/2021 від 23.07.2021 така розумна обачність та добросовісність проявлені не були, та контракт підписано без необхідних дозволів загальних зборів;

- суд першої інстанції застосував врахувавши вартість чистих активів згідно фінансової звітності за 1 півріччя 2021 року, а не за 2020 рік, а також не врахувавши, що за даними останньої затвердженої фінансової звітності позивача, вартість чистих активів складала 912,3 тис. грн.., 50% з яких складає 456,15 тис. грн.., а вартість товарів на оспорюваним контактом становить 13 476 490,00 грн, тобто значно більші ніж встановлені судом обмеження не тільки статутом, але й законом;

- відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про закупівлю продукції за контрактом за цінами, відмінними від ринкових, а судом першої інстанції не наведено жодної правової норми, з якої вбачалась така невідповідність у відношенні до предмету контракту.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

09.11.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який вирішено прийняти судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 2, 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на дотримання принципу рівності сторін, і у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи відповідача у відзиві зводяться до того, що:

- оспорювати правочини містили пункти, які мали запевнення щодо необхідного обсягу повноважень для укладання та виконання оспорюваних правочинів.

- Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про обмеження повноважень директора;

- Відповідач міг розумно покладатися на відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком позивача, який він не виконав;

- між скаржником та відповідачем була довготривала успішна співпраця та було укладено 38 договорів на поставку товару.

- незалежна оцінка майна, яке є предметом спірних правочинів, не проводилася, тобто його ринкова вартість була невідома;

- річна фінансова звітність за 2020 рік (баланс (форма №1); та/або звіт про фінансові результати (форма №2) скаржником не була надана відповідачу на ознайомлення.

- поведінка скаржника є суперечливою і має ознаки зловживання правом.

Короткий зміст відповіді на відзив

28.11.2022 2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач наголошував на тому, що - судом не надано оцінку попереднім правовідносинам позивача та відповідача, а також не було враховано, що при укладенні інших правочинів між тими ж самими сторонами,; і якщо відповідач був обізнаний із положеннями статуту позивача, то поза його увагою не могло не залишитися застереження щодо виключної компетенції загальних зборів учасників до якої належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 910/19794/21 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення від 06.07.2022 у справі № 910/19794/21.

29.08.2022 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/19794/21.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 08.09.2022 по 14.09.2022 включно перебував у відпустці, суддя з колегії суддів Тищенко О.В. перебувала у відпустці з 03.08.2022 по 12.08.2022 включно, а суддя з колегії суддів Тарасенко К.В. перебувала у відпустці з 22.08.2022 по 09.09.2022 включно і вирішення питання стосовно поданої апеляційної скарги здійснюється після виходу суддів з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19794/21 за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2022, розгляд справи призначено на 22.11.2022.

У зв`язку з перебуванням з 21.11.2022 по 25.11.2022 у відпустці судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.11.2022, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 прийнято справу № 910/19794/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2022до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю., розгляд справи вирішено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 22.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" про проведення судового засідання 22.11.2022 у справі № 910/19794/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 розгляд справи відкладено на 13.12.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 13.12.2022 з`явився представник відповідача.

Представник позивача (скаржника) в судове засідання 13.12.2022 - не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, зокрема, представник скаржника приймав участь в судовому засіданні 22.11.2022 та був повідомлений про розгляд справи 13.12.2022.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників третьої особи - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги внаслідок неявки представників позивача - відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2022 проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Також, в судовому засіданні 13.12.2022 судом розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" про закриття апеляційного провадження у справі № 910/19794/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2022.

Клопотання обгрунтоване тим, що апеляційну скаргу від імені скаржника подано без належних підтверджень повноважень представника скаржника - адвоката Баєнко Я.В., зокрема, ордер на надання правничої (правової допомоги) № ВН 1165809 не оформлений належним чином у відповідності до Положення про ордер на надання правничої (правової допомоги), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, а саме: не зазначено найменування особи, якій надається правова допомога, назву органу, в якому надається правова допомога, посилання на договір про надання правової допомоги, номер та дату документа, номер посвідчення адвоката України, ким і коли видане, дату видачі ордера, підпис адвоката, який видав ордер у випадку здійснення ним індивідуальної діяльності. Таким чином, відповідач просив закрити апеляційне провадження на підставі ст. 42, п. 2 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли відповідні пояснення щодо заявленого клопотання, в яких скаржник просив залишити заявлене клопотання без задоволення з огляду на те, що повноваження представника скаржника - адвоката Баєнко Я.В. - є належними та підтверджуються відповідним ордером № ВН 1165809, а також відповідні повноваження відображені в системі «Електронний суд», яка першочергово запитує підтвердження повноваження адвоката на подачу будь-якого процесуального документа, в т.ч. і апеляційної скарги, і відповідну апеляційну скаргу було подано адвокатом через відповідну систему, підписано власним електронним підписом, та зареєстровано у встановленому порядку.

При цьому, також до вказаних пояснень адвокатом було долучено сканкопію ордера № ВН 1165809, оформлений належним чином у відповідності до Положення про ордер на надання правничої (правової допомоги), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, а саме: зазначено найменування особи, якій надається правова допомога ()ТОВ «Хорсагро Інвест», назву органу, в якому надається правова допомога - Північний апеляційний господарський суд, посилання на договір про надання правової допомоги - 003в22 від 27.07.2022, номер посвідчення адвоката України - № 003170 від 21.02.2018, видане Радою адвокатів Одеської області, дату видачі ордера - 27.07.2022, містить підпис адвоката, який видав ордер та печатку з даними адвоката Баєнко Я.В., якою посвідчено підпис. Судом встановлено, що жодних обмежень щодо вчинення дій від імені особи, якій надається правова допомога, вказаний ордер не містить.

П. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Ст. 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Ч. 8 ст. 60 Господарського процессуального кодексу України визначено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Статтею 61 Господарського процесуального кодексу України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України, а представництва за ордером - законодавством про адвокатуру. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю або ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви. У разі припинення повноважень представника на здійснення представництва особи у справі представник не може бути у цій самій справі представником іншої сторони, третьої особи на іншій стороні або третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2022 підписано та подано адвокатом Баєнко Я.В., який є повноважним представником скаржника, повноваження якого підтверджуються належним документом: а саме: при подачі апеляційної скарги - відповідним ордером № ВН 1165809, а також відповідні повноваження відображені в системі «Електронний суд», яка першочергово запитує підтвердження повноваження адвоката на подачу будь-якого процесуального документа, в т.ч. і апеляційної скарги, і відповідну апеляційну скаргу було подано адвокатом через відповідну систему, підписано власним електронним підписом, та зареєстровано у встановленому порядку, що узгоджується з приписами ч. 4, ч. 8 ст. 60 Господарського процессуального кодексу України, а також поданою сканкопією ордера № ВН 1165809, оформлений належним чином у відповідності до Положення про оредер на надання правничої (правової допомоги), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, а саме: зазначено найменування особи, якій надається правова допомога ()ТОВ «Хорсагро Інвест», назву органу, в якому надається правова допомога - Північний апеляційний господарський суд, посилання на договір про надання правової допомоги - 003в22 від 27.07.2022, номер посвідчення адвоката України - № 003170 від 21.02.2018, видане Радою адвокатів Одеської області, дату видачі ордера - 27.07.2022, містить підпис адвоката, який видав ордер та печатку з даними адвоката Баєнко Я.В., якою посвідчено підпис, а також не містить жодних застережень щодо обмеження повноважень адвоката, що узгоджується з приписами ст.ст. 16, 60, 61 Господарського процессуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необгрунтоваінсть заявленного відповідачем клопотання про закриття апеляційного провадження у справі з підстав , обумовлених п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем на обґрунтування позовних вимог надано копії правочинів на поставку сільськогосподарської продукції, а саме:

(1) Контракту №117/2021 від 19.07.2021 (надалі - Контракт №117/2021), за яким Товариство з обмеженою відповідальність "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" в особі директора Лаєвського Д.О. (постачальник, позивач) зобов`язується продати та передати у власність Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" (покупця, відповідача) насіння соняшнику врожаю 2021 року (надалі - товар), код УКТ ЗЕД 1206 00, а зобов`язується оплатити та прийняти товар

та (2) Контракту №171/2021 від 23.07.2021 (надалі - Контракт №171/2021), за яким Товариство з обмеженою відповідальність "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" в особі директора Лаєвського Д.О. (постачальник, позивач) зобов`язується продати та передати у власність Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" (покупця, відповідача) насіння соняшнику врожаю 2021 року (надалі - товар), код УКТ ЗЕД 1206 00, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п.3.1.-3.3. Контракту №117/2021, кількість товару становить 500,00 (п`ятсот) метричних тонн (надалі - МТ) +/-5% за вибором покупця. Сторони домовилися, що попередня ціна однієї МТ Товару, що постачається згідно з даним Контрактом, складає 12898,46 грн, крім того ПДВ - 1805,79 грн, разом з ПДВ - 14704,25 (чотирнадцять тисяч сімсот чотири) грн 25 коп., що еквівалентно 540,00 (п`ятсот сорок) дол.. США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України (надалі - НБУ) та діючим на день підписання даного Контракту, з урахуванням положень п.п. 2.5.-2.8. та 3.4.-3.5. даного Контракту.

Попередня загальна вартість Товару, що постачається згідно з даним Контрактом, складає 6449232,46 грн, крім того ПДВ - 902892,54 гри., разом з ПДВ - 7352125,00 (Сім мільйонів триста п`ятдесят дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 00 коп.), що еквівалентно 270 000,00 (двісті сімдесят тисяч) доларам США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ та діючим на день підписання Контракту, +/-5 % з урахуванням положень п.3.1. даного Контракту та з урахуванням положень п.п. 2.5.-2.8. та 3.4.-3.5. Контракту.

Відповідно до п.9.1. Контракту №117/2021, даний Контракт набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Контрактом. При цьому положення п.9.10. та 9.12. даного Контракту діють протягом трьох років з дати поставки Товару.

Відповідно до п.3.1.-3.3. Контракту №171/2021, кількість товару становить 1000,000 (Одна тисяча) метричних тонн (надалі - МТ) +/-10 % за вибором покупця. Сторони домовились, що попередня ціна однієї МТ товару, що і скачається згідно з даним Контрактом, складає 13 476,49 грн, крім того ПДВ - 1 886,71 грн разом з ПДВ 15 363,20 грн, що еквівалентно 565 (п`ятсот шістдесят п`ять доларів нуль центів) доларам США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України (надалі - НБУ) та діючим на день підписання даного Контракту, з урахуванням положень п.п.2.5.-2.8. та 3.4.-3.5. Контракту.

Попередня загальна вартість товару, що постачається згідно даним Контрактом, складає 13476490,00 грн, крім того ПДВ - 1886708,60 грн., разом з ПДВ - 15363198,60 (п`ятнадцять мільйонів триста шістдесят три тисячі сто дев`яносто вісім гривень шістдесят копійок) грн, що еквівалентно 565 000 (п`ятсот шістдесят п`ять тисяч доларів нуль центів) доларам США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ та діючим на день підписання даного Контракту, +/-10 % з урахуванням положень п.3.1. даного Контракту та з урахуванням положень п.п. 2.5.-2.8. та 3.4.-3.5. Контракту.

Відповідно до п.9.1. Контракту №171/2021, даний Контракт набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Контрактом. При цьому положення п.9.10. та п.9.12. даного Контракту діють протягом трьох років з дати поставки Товару.

Загальна вартість товару, який зобов`язався поставити позивач на користь відповідача за вказаними Контрактами, становить 22 715 323,60 грн.

Відповідно до 5.2.1 Статуту ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", в редакції, затвердженій протоколом №3 від 18.07.2016, що діяла на час укладення Контрактів, виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція (колегіальний орган) або директор (одноособовий орган). Дирекцію очолює Генеральний директор.

Пунктом 5.2.2 Статуту ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", встановлено, що дирекція (директор) вирішує всі питання діяльності Товариства, крім тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів.

Відповідно до 5.1.1 Статуту ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", вищим органом Товариства є Загальні збори.

Згідно із пп.6 п.5.1.2 статуту ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належать прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, а саме Фінансової звітності малого підприємства ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" за 1-ше півріччя 2021 року вартість чистих активів ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" складала 912,3 тис. грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та наявність підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів, позивач посилався на те, що у директора ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" були відсутні достатні повноваження на укладання вказаних правочинів, оскільки згідно з частиною другою статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, тоді як у даному випадку відповідного рішення вищим органом ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" приймалось та відповідно повноважень на укладання такого правочину виконавчому органу Товариства - надано не було.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, є визнання правочину недійсним, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Як підтверджуються наявними матеріалами справи, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними Контракту №117/2021 від 19.07.2021 та Контракту №171/2021 від 23.07.2021 з підстав невідповідності зазначених правочинів ч.2 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Водночас, перш ніж визнати договір недійсним суду необхідно встановити факт його укладення (факт вчинення правочину).

У відповідності до ч.4 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Згідно із ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Матеріалами справи підтверджується, що у відзиві на позов відповідач заперечив факт укладення між сторонами Контракту №117/2021 від 19.07.2021, проте, відповідач вказував про те, що саме Контракт з реквізитами №117/2021 від 19.07.2021 - відповідач не укладав. Натомість позивач у письмових поясненнях поданих до суду першої інстанції стверджував, що між сторонами було укладено Контракт №117/2021 від 19.07.2021.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що у судовому засіданні 12.05.2022 представник відповідача надав суду першої інстанції для огляду оригінал Контракту №117/2021 від 15.07.2021 та зазначив, що між сторонами укладався саме Контракт №117/2021 датований 15.07.2021, і копія зазначеного Контракту була долучена до матеріалів справи.

Також, судом першої інстанції встановлено, що Контракт №117/2021 від 15.07.2021, наданий відповідачем, за змістом відрізняється від Контракту №117/2021 від 19.07.2021, який позивач надав у додатках до позову (в тому числі, істотна умова: ціна), і зазначено, що оригіналу Контракту №117/2021 від 19.07.2021 представником позивача не надано, та у судовому засіданні 23.06.2022 зазначено, що Контракт №117/2021 від 19.07.2021 між сторонами не укладався.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Частиною 1 статті 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину. Тобто, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 Цивільного кодексу України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Верховний Суд відступив від висновку викладеного в постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі №6-48цс15, та зазначив, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Враховуючи обставини не укладення між сторонами Контракту №117/2021 від 19.07.2021 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що Контракт є таким, що не вчинений (не укладений) сторонами, і з огляду на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним Контракту №117/2021 від 19.07.2021 обгрунтовано відмовив з зазначених підстав.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що в апеляційній скарзі (в прохальній частині) скаржник просив скасувати оскаржуване рішення повністю, проте, в мотивувальній частині погодився із тим фактом, що предметом розгляду судом першої інстанції була лише недійсність Контракту №171/2021 від 23.07.2021, оригінал якого було надано для огляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вимог щодо недійсності Контракту №171/2021 від 23.07.2021.

Стосовно вимог позивача щодо недійсності Контракту №171/2021 від 23.07.2021, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (у редакції чинній на час укладення Контрактів), статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).

Частина 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлює, що рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

За приписами ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" активи - це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

При цьому для правильного застосування вказаної норми є встановлення: який конкретно розмір вартості майна, робіт або послуг був саме на момент вчинення правочину, оскільки згода мала надаватися саме на вчинення правочину і відповідність договору вищевказаній правовій нормі оцінюється саме станом на момент його вчинення. Який конкретно розмір вартості чистих активів товариства був станом на кінець попереднього кварталу до моменту вчинення правочину. Під чистими активами слід розуміти суму активів за вирахуванням зобов`язань. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №916/40/19.

Отже, при наданні оцінки правочину на предмет відповідності.2 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" судом повинно бути оцінено вартість чистих активів товариства.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи встановив що у відповідності до останньої затвердженої фінансової звітності ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" (за 1-ше півріччя 2021 року) вартість чистих активів ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" складала 912,3 тис. грн.

Разом з тим, частина 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлює надання згоди на вчинення правочину загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Як встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідно до пп.6 п.5.1.2 статуту ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" в редакції, затвердженій протоколом №3 від 18.07.2016, що діяла на час укладення Контрактів, до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належать прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

У контексті наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що ринкова вартість майна, не є тотожною поняттю вартості, визначеної у правочинах, про що також обгрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Слід зазначити, що у преамбула Контракту №171/2021 від 23.07.2021 містить положення про те, що директор ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", укладаючи контракт, діє від імені товариства на підставі статуту, що у розрізі судової практики презюмує обізнаність іншої сторони такого правочину зі статутом ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" та передбаченими ним повноваженнями органів товариства на його представництво (постанова Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №925/1147/18).

У той же час, статтею 46 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення (ч.1).

Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину (ч.2).

До відносин щодо схвалення значного правочину застосовується також правило абзацу другого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України (ч.3).

Відповідно до ч.3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У постанові у справі № 911/3039/19 від 09 червня 2021 року Верховний Суд виклав висновок, що суди мають встановити або реальну обізнаність третьої особи про наявність обмежень або виходити із правової презумпції, що за всіма обставинами контрагент за договором не міг про них не знати.

З урахуванням наведеного, зазначення у правочині відомостей про те, що директор діє на підставі статуту, не є достатньою підставою для того, щоб вважати контрагента таким, що повністю ознайомлений з повноваженнями керівника щодо укладення значних правочинів, у даному випадку, з огляду на визначення значного правочину через ринкову вартість майна.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що значний правочин визначається через ринкову вартість майна та через відомості щодо даних фінансової звітності, а відтак навіть ознайомлення відповідача зі статутом ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" не дозволяло йому дійти однозначного висновку про наявність обмежень директора ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ".

Також, матеріали справи не містять доказів того, що за оспорюваним Контрактом №171/2021 від 23.07.2021 визначалася саме ринкова вартість майна та відповідач був з нею ознайомлений.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів факту ознайомлення відповідача з фінансової звітністю ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ні за 2020 рік, ні за 1 півріччя 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Втім, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про обмеження повноважень директора, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що відповідач міг розумно покладатися на відомості з Єдиного державного реєстру, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком позивача.

Також, у п.9.16 Контракту №171/2021 від 23.07.2021 зазначено, що представник постачальника стверджує, що підприємство, представником якого він є, являється юридичною особою згідно з чинним законодавством України та має право укладати будь-які правочини щодо відчуження та/або придбання товарів (продуктів), а також наділене цивільною правоздатністю та дієздатністю згідно з чинним законодавством України, а також те, що постачальник не перебуває в процесі припинення (злиття, приєднання, поділу та перетворення), обмежень щодо представницьких повноважень, які б стосувалися укладення та виконання даного Контракту, - немає.

Отже, суд апеляційної інстанції також погоджується з обгрунтованими доводами відповідача, що під час укладення спірного правочину відповідач не знав і не міг знати, що правочин - є значним.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц, постановах Верховного суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20; від 11.02.2021 у справі № 922/109/19; від 16.07.2020 у справі №923/831/18.

Позивач, у свою чергу, також не довів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, що відповідач був обізнаний про ринкову вартість майна та фінансову звітність ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ". Обставин того, що відповідач діяв недобросовісно та не нерозумно з урахуванням того, між сторонами склалися тривалі правовідносини та було укладено низку аналогічних договорів, - матеріалами справи не підтверджено і судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи - також не встановлено.

Окрім того, судом апеляційної інстанції також враховано, що добросовісність (пункт 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини "venire contra factum proprium" лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанова Верховного суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20).

Відповідно до ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З урахуванням наявності між сторонами тривалих правовідносин та укладених договорів на аналогічних умовах, враховуючи оскарження позивачем Контракту №171/2021 після пред`явлення відповідачем вимоги про сплату штрафних санкцій, нарахованих у зв`язку із невиконанням позивачем зобов`язань в частині поставки товару, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин принципу заборони суперечливої поведінки, яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, а також ст. 13 Цивільного кодексу України про заборону зловживання правами.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано пункт 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України - є необґрунтованими та не були доведені скаржником при апеляційному розгляді справи.

Також, доводи скаржника про те, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про закупівлю продукції за контрактом за цінами, відмінними від ринкових, а судом першої інстанції не наведено жодної правової норми, з якої вбачалась така невідповідність у відношенні до предмету контракту - судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а також виходять за межі доказування в контексті існуючого пору.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними та обгрунтованими висновками суд першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" до Товариства з обмеженою відповідальність "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" про визнання недійсним контракту №117/2021 від 19.07.2021 та контракту №171/2021 від 23.07.2021 - задоволенню не підлягають за наведених у рішенні підстав.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника стосовно порушення приписів ст. 6 ГПК України щодо відсутності електронних копії деяких документів у справі - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування рішення, оскільки вказані доводи не стосуються суті ухваленого рішення, і не вливають на здійснену оцінку наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/19794/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ".

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/19794/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/19794/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" .

4. Матеріали справи № 910/19794/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 24.01.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко