ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 Справа № 914/1728/22

За позовом Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шульган Назара Ігоровича , м. Львів

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, місто Київ

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, місто Львів, третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Військова частина НОМЕР_1 , місто Львів

про повернення нерухомого майна

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Бараняк Н.Я.

За участю представників:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача: Жуган І.О. - представник;

від відповідача: Піта Я.І. - представник;

від третьої особи1: Мазур Д.Г. - представник

від третьої особи2: Бенцарук В.А. - представник;

від третьої особи3: ОСОБА_1 - представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шульган Назара Ігоровича , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання відповідача повернути нерухоме майно, розташоване на вул. Тернопільській, 38 у м. Львові .

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.08.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.12.2022.

У судовому засіданні 12.12.2022 оголошено перерву до 19.12.2022.

Представники позивача та треті особи у судовому засіданні 19.12.2022 просили задовольнити позов.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити.

Прокурор явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча повідомлений належним чином.

Аргументи сторін.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач в порушення умов договорів оренди державного майна № 80 від 20.06.2017, № 69 від 19.06.2018 та № 99 від 26.07.2019 після закінчення строку їх дії не повернув орендовані нежитлові приміщення. Прокурор також ствердив, що позивач повідомив відповідача про необхідність звільнити орендовані приміщення, проте такі не повернуті.

Позивач та треті особи підтримали позицію прокурора.

Відповідач у відзиві на позовну заяву ствердив, що договір № 99 від 26.07.2019 є продовженим на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 634від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану»; договори № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 19.06.2018 вважає продовженими беручи до уваги «мовчазну згоду», оскільки орендодавець не повідомив орендаря про припинення дії договору.

Крім того, ствердив, що прокурор не довів необхідність представництва інтересів держави та не долучив лист від 05.05.2022, на який посилався.

Обставини справи.

20 червня 2017 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шульганом Назаром Ігоровичем (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №80 (далі - договір № 80), відповідно до пункту 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 (майно), загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач).

Пунктом 5.9. договору №80 передбачено, що орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно із пунктом 5.14. договору №80 орендар зобов`язується у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.

Відповідно до пункту 10.1. договору №80 такий укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017 по 17.06.2020.

Пунктом 10.4. договору №80 передбачено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 10.9. договору №80 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункт 10.11. договору № 80).

Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна по договору №80 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України".

19 червня 2018 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шульганом Назаром Ігоровичем (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №69 (далі - договір № 69), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 та перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач).

Пунктом 5.9. договору №69 передбачено, що орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно із пунктом 5.14. договору №69 орендар зобов`язується у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.

Відповідно до пункту 10.1. договору №69 такий укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018 по 17.06.2021.

Пунктом 10.4. договору №69 передбачено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 10.9. договору №69 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункт 10.10. договору № 69).

Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №69 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України".

26 липня 2019 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шульганом Назаром Ігоровичем (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №99 (далі - договір № 99), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№1,4,5 складів «В-1» загальною площею 191, 32 кв.м., які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач).

Пунктом 5.10. договору №69 передбачено, що орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно із пунктом 5.15. договору №99 у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.

Відповідно до пункту 10.1. договору №99 такий укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 26.07.2019 по 24.07.2022.

Пунктом 10.4. договору №99 передбачено, що у разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення дії цього договору, орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього договору.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, цей договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 10.11. договору №99 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункт 10.12. договору № 99).

Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №99 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№1,4,5 складів «В-1» загальною площею 191, 32 кв.м., які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 , що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач).

28 серпня 2019 року Міністерство оборони України видало наказ №473, відповідно до пункту 1 якого наказано: передати від Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львів нерухоме майно військового містечка №318 (м.Львів, вул.Тернопільська, 38), до складу якого входить орендоване позивачем майно по трьох спірних договорах.

У пункті 4 наказу зазначено, що нерухоме майно, визначене у пункті 1 наказу, після його передачі закріплюється на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .

У жовтні 2019 року підписано акт приймання-передачі нерухомого майна військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38, від Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова.

22 листопада 2019 року підписано акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і територій військового містечка № НОМЕР_2 військовій частині НОМЕР_1 .

Поряд з цим, листом від 06.09.2019 Головне управління майна та ресурсів МОУ звернулось до позивача, в якому зазначено про необхідність звернення до відповідача з листом про дострокове розірвання договору у зв`язку з необхідністю розміщення особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач скерував відповідачу лист від 23.09.2019, в якому зазначено про необхідність розірвання договорів № 80 та 99 відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 5.14. договорів.

02.10.2019 відповідач у відповіді на лист позивача щодо припинення договорів оренди державного майна зазначив, що терміни дії договорів ще не закінчились; згоди на дострокове припинення не надає.

У судовому засіданні 19.12.2022 представник відповідача ствердив, що не отримував листа позивача від 23.09.2019.

Позивач зазначив про безпідставність таких доводів відповідача, та ствердив, що інших листів, крім листа від 23.09.2019 у вересні 2019 року на адресу відповідача не скеровував.

Відповідач в судовому засіданні не надав суду пояснень на який саме лист від давав відповідь 02.10.2019.

Беручи до уваги доводи позивача щодо ненадсилання інших листів, а також лист-відповідь відповідача від 02.10.2019, суд вважає, що більш вірогідними є доводи позивача про отримання відповідачем листа від 23.09.2019, ніж твердження, озвучені на його спростування.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з позовом.

Згідно з абзацами 1-2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Матеріали справи містять листування прокуратури з КЕВ м. Львова та Міністерством Оборони України, в яких останні підтримали доводи щодо необхідності звернення до суду з позовом про повернення спірного майна.

Також прокуратура зверталась і до позивача з листом від 05.05.2022, проте відповіді на нього матеріали справи не містять.

У позовній заяві прокурор ствердив про порушення інтересів держави, яке полягає в користуванні відповідачем державним майном після закінчення строку їх дії. Зазначив, що у спірних приміщеннях військового містечка повинна дислокуватись військова частина.

Виходячи із наведених норм законодавства, "державним" (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із цим позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - припинення істотного порушенням орендарем договору, шляхом повернення орендованого майна.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Протягом тривалого часу позивач не вживав заходів щодо повернення орендованого відповідачем майна.

Зазначене вище свідчить про бездіяльність позивача та доводить необхідність застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави та звернення до суду з позовом про повернення нерухомого майна.

Щодо суті позовних вимог.

Сторонами у справі укладено договори оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 зі строком дії до 17.06.2020, № 69 від 19.06.2018 зі строком дії до 17.06.2021 та № 99 від 26.07.2019 зі строком дії до 24.07.2022.

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем.

При цьому, як вбачається зі змісту Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до чистини 1 та 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 10.1. договору №80 від 20.06.2017, такий укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017 по 17.06.2020.

Як також встановлено судом, відповідно до пункту 10.1. договору №69 від 19.06.2018, такий укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018 по 17.06.2021.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що орендар до закінчення строку дії договорів № 80 та 69 звертався до орендодавця із заявою про його продовження, як і не містять додаткового договору, укладення якого передбачено умовами договорів для його продовження.

Тому договори № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 16.06.2018 припинили чинність у зв`язку з закінченням строків, на які вони були укладені.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем спірного майна на виконання умов договору та закону, позовні вимоги в частині зобов`язання повернути орендоване майно по договорах № 80 та 69 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що у провадженні Господарського суду Львівської області також перебувала справа № 914/1398/22 за позовом ФОП Шульгана Н.І. до Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договору оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017 та до договору оренди нерухомого державного майна №69 від 19.06.2018.

Проте рішенням суду від 27.10.2022, яке перебуває на перегляді в суді апеляційної інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Щодо договору № 99 від 26.07.2019, суд зазначає таке.

Договір № 99 укладено строком на 2 роки 364 дні, тобто з 26.07.2019 по 24.07.2022.

Законом України від 01 квітня 2022 року №2181-IX «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» доповнено пунктом 6-1, в якому зазначено, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану; припинення орендарем договору оренди.

27 травня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (далі - постанова № 634), яка набрала чинності 01.06.2022.

Відповідно до пункту 5 постанови № 634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Стаття 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що однією з підстав для відмови у продовженні договору оренди є, зокрема, коли орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.

Будь -яких повідомлень від балансоутримувача майна, у тому числі на виконання постанови № 634, матеріали справи не містять.

Суд відхиляє як необґрунтовані твердження прокурора, що відповідач у двомісячний термін з дня надсилання попередження про звільнення орендованого майна від 23.09.2019 мав звільнити орендоване майно згідно з договором № 99, оскільки матеріали справи не містять звернення органу управління майном.

Тому, беручи до уваги приписи постанови № 634, договір № 99 є продовженим.

Враховуючи викладене, правові підстави для повернення майна згідно з договором № 99 відсутні.

Також суд вважає за необхідне спростувати твердження відповідача про відсутність у матеріалах справи листа від 05.05.2022, оскільки такий долучено до позову (а.с. 67-68).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судового збору.

На підставі приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Шульгана Назара Ігоровича (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідент. код: НОМЕР_3 ) повернути нерухоме майно, розташоване на вул. Тернопільській, 38 у м. Львові , а саме: півпідвальні приміщення № 2, 3 загальною площею 193, 2 кв.м. та частину нежитлового приміщення № 6 площею 30, 0 кв.м.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шульгана Назара Ігоровича (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідент. код: НОМЕР_3 ) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (місцезнаходження: 79007, місто Львів, ВУЛИЦЯ КЛЕПАРІВСЬКА, будинок 20; ідентифікаційний код: 38326057) 4 962, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Галамай О.З. з 22.12.2022 по 04.01.2023, повний текст рішення складено 05.01.2023.

Суддя Галамай О. З.