ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Черкаси Справа № 925/1113/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Скіць С.М. - адвокат за ордером;

розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Антонівський м`ясокомбінат" (с. Мала Антонівка, Білоцерківський район, Київська область) до товариства з обмеженою відповідальністю "М"ясоцентр" ( м. Черкаси) про стягнення 630 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача залишку заборгованості в сумі 630 000,00 грн. на підставі договору поставки № 270722 від 27.07.2022, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, явка представників яких у судове засідання не визнана обов`язковою.

В останнє засідання не з`явився представник позивача, який клопотанням від 09.12.22 просить суд розгляд справи проводити без участі свого представника, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити.

Відповідач просить у позові відмовити і вважає, що у ТОВ М`ясоцентр виникли форс-мажорні обставини в зв`язку із військовою агресією рф проти України і тому він не повинен оплачувати товар в повному розмірі. В позові просить відмовити повністю.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши доводи і заперечення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що між ТОВ Антонівський м`ясокомбінат (постачальник і Позивач) та ТОВ М`ясоцентр (Покупець і Відповідач) було укладено Договір поставки № 270722 від 27.07.2022 р. (далі Договір а.с. 8), згідно якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Найменування та кількість товару зазначається у накладних, підписаних представниками сторін (п. 1.2. договору).

Ціна товару фіксується в накладних, що виписуються на весь асортимент товару, що постачається (п. 2.1 договору).

Загальна вартість договору становить загальну вартість товару, поставленого згідно накладних, протягом дії даного договору (п. 2.2 договору).

Згідно розділу 3 Договору Покупець оплачує постачальнику вартість кожної поставленої партії товару на протязі 5 банківських днів з дня його отримання. Підтвердженням факту отримання товару є накладна, підписана та скріплена печатками сторін (п. 3.1. договору).

Підставою для проведення оплати є накладна та/ або рахунок (п. 3.2. договору).

За умовами п. 10.1. Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Сторонами не подано суду доказів, що цей Договір визнавався недійсним чи був розірваний сторонами за рішенням суду чи за їх згодою.

Договір сторонами виконувався і сторонами не подано суду заперечень, що подані в справу докази передачі товару не стосуються Договору між ними, а випливають з інших зобов`язань.

За своїм правовим змістом укладений між сторонами договір є договором поставки та відповідає положенням ст. 712 ЦК України. Даною нормою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного Договору ТОВ Антонівський м`ясокомбінат поставило, а ТОВ М`ясоцентр прийняло товар (м`ясна продукція) на суму 1 907 194,52 грн. що підтверджується наявними у справі копіями накладних, оформлених підписами та печатками від обох сторін:

№ АМ-022661 від 31.07.22 р. на суму 726 645.66 грн. (а.с. 10);

№ АМ-022908 від 02.08.22 р. на суму 469 618.36 грн. (а.с. 11).

№ АМ-023194 від 04.08.22 р. на суму 710 930.50 грн. (а.с. 12).

Товар прийнято відповідачем без зауважень щодо його якості та кількості, оскільки доказів про протилежне суду не подано.

Таким чином, ТОВ Антонівський м`ясокомбінат повністю виконало взяті на себе зобов`язання по договору щодо поставки товару.

За умовами розділу 6 Договору Покупець повинен отримати товар від Постачальника, оплатити його вартість згідно умов договору (п. 6.1. та 6.1.2).

Строк виконання зобов`язання для Відповідача по повній оплаті товару вже є таким, що настав (5 банківських днів з дня отримання).

Позивач доводить, що ТОВ М`ясоцентр отриманий товар оплатило лише частково на суму 1 277 194,52 грн., що підтверджується доданою до позовної заяви копією виписки банку (а.с. 13).

Доказів проведення розрахунків у більшій сумі, ніж обліковує позивач, відповідач суду не надав.

Отже залишок боргу за отриманий товар у відповідача становить 630 000,00 грн.

Суду не подано доказів, що сторонами узгоджено зміни до умов Договору про встановлення інших строків оплати за товар чи про повернення товару відповідачем позивачу.

Стаття 193 Господарського Кодексу України та ст. 526 Цивільного Кодексу України передбачають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Суд відхиляє заперечення відповідача проти позову та його позицію про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог через настання для відповідача форс-мажорних обставин, виходячи з наступного:

Згідно п. 8.1.-8.3. Договору перебіг терміну виконання сторонами зобов`язань за цим Договором може бути призупинений тільки в разі настання обставин непереборної сили, а саме пожежі, стихійного лиха, збройного конфлікту, перекриття шляхів руху транспорту внаслідок страйку, рішень Уряду або інших обставин, які перебувають поза контролем сторін. Сторона, яка зазнала дії обставин непереборної сили, має протягом 3х календарних днів провідомити про них другу сторону. Факт наявності та термін дії форс-мажорних обставин підтверджуються вповноваженим на те органом. Після припинення дії обставин непереборної сили перебіг терміну виконання зобов`язань поновлюється і сторони повинні негайно приступити до виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідач посилається, зокрема, на положення ст. 617 ЦК України, якою визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Однак Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Спір між сторонами виник через незавершення проведення відповідачем розрахунку за Договором на суму 630 000,00 грн. за отриманий товар.

Несплату боргу позивачу відповідач пояснює тим, що внаслідок військової агресії рф проти України постраждав і бізнес відповідача. Контрагенти відповідача не розрахувалися із ТОВ "М`ясоцентр" на суму більше 11 млн. грн. і тому відповідач не може завершити розрахунки із позивачем.

Відповідач вважає, що в даному випадку слід врахувати, що про настання таких форс-мажорних обставин відповідач не міг знати на час укладення сторонами Договору. Ці обставини мають винятковий характер і не залежали від волі сторін.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що невиконання ним зобов`язання перед позивачем по оплаті товару виникло виключно через дію обставин непереборної сили, тобто, надзвичайних і невідворотних обставин, є неспроможними, оскільки про це у справу не надано відповідних доказів.

Статтею 218 ГК України передбачено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Спір між сторонами стосується виключно сплати основного боргу за товар, а не сплати санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

Договір на поставку товару між сторонами укладався 27 липня 2022 року, тобто вже в період триваючого здійснення збройної агресії рф проти України, про що відповідач достеменно знав.

Виконання Договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за товар за умовами цього договору повністю покладається на відповідача і ніяким чином не залежить від результатів його господарської діяльності чи стану розрахунків між ним та його контрагентами. Обов`язок мати кошти для проведення повного розрахунку за товар є виключним і прямим обов`язком відповідача, як покупця товару.

Відповідач не обґрунтував і не підтвердив доказами, яким саме чином збройна агресія рф, яка вже тривала на час укладення сторонами Договору, стала тією форс-мажорною обставиною, яка перешкодила виконанню відповідачем умов Договору.

На думку суду, якщо військова агресія рф не перешкодила укладенню Договору між сторонами 27.07.2022, то вона ніяким чином не може впливати на подальший на стан розрахунків між сторонами, оскільки ця ситуація вже не має ознак неочікуваного її настання у відносинах сторін.

Тому суд вважає, що підстави, про які йде мова у п. 8.1.-8.3. Договору, зокрема, про збройні конфлікти, стосуються виключно настання інший подій, ніж збройна агресія рф проти України, яка розпочалася з 24 лютого 2022 і вже мала місце станом на час укладення сторонами Договору.

Відповідач не навів норми чинного законодавства, яка у випадку між сторонами повністю звільняла б відповідача від обов`язку виконання зобов`язання по оплаті товару і зобов`язання вважалося б припиненим.

Також відповідачем не доведено доказами і причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язанням, яке ця сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона відповідача посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання.

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладається на заявника.

Відповідач не надав у справу письмове повідомлення позивачу про настання обставин непереборної сили із загально доступною для всіх осіб довідкою ТПП України про настання цих обставин, щоб скористатися положеннями п. 8.1.-8.3. Договору для призупинення виконання ним Договору, якщо відповідач дійсно мав намір це робити.

Отже дія наведених форс-мажорних обставин на відповідача не поширюється і відповідач не довів законних підстав для звільнення його від виконання зобов`язання по повній оплаті товару за Договором.

Таким чином суд приходить до висновку, що правомірність позовних вимог з боку позивача доведена зібраними у справі доказами, відповідач розрахунок за позовними вимогами не провів, не доказав наявність підстав для звільнення його від проведення оплати за товар, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 630 000,00 грн. залишку заборгованості за Договором поставки № 270722 від 27.07.22.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник через неправильні дії відповідача, з нього на користь позивача слід стягнути 9450,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "М"ясоцентр" (ідентифікаційний код 43935504, м. Черкаси, вул. Генерала Путейка, 56 кв. 65) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Антонівський м`ясокомбінат" (ідентифікаційний код 32638227, с. Мала Антонівка, вул. О. Цмокна, 1Б, Білоцерківський район, Київська область) - 630 000,00 грн. залишку основного боргу за товар на підставі договору поставки № 270722 від 27.07.2022 та 9450,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2022

Суддя Н.М. Спаських