ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022м. ХарківСправа № 922/5001/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ", м. Одеса
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ", м. Харків
про стягнення 1024616,72 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Фірчук В.Р., адвокат

відповідачів - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ", м. Одеса звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ", м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1024616,72 грн, з яких 961228,18 грн - попередня оплата за договором; 44712,33 грн пеня; 7871,81 3% річних; 10804,50 грн інфляційні витрати за договором поставки №2807/П/МВ від 28 липня 2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 грудня 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ", м. Харків стягнення 1024616,72 грн залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та належним чином засвідчених копій документів, які додані до позовної заяви.

21 січня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ" усунено недоліки шляхом надання до суду доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та належним чином засвідчених копій документів, які додані до позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 21 лютого 2022 року на 11:00 годин.

17 лютого 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" подано клопотання (вхідний № 1198) про відкладення розгляду справи, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

17 лютого 2022 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" подано відзив (вхідний № 3834) на позовну заяв, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

17 лютого 2022 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" подано заяву (вхідний № 3873) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яку суд долучає до матеріалів справи.

21 лютого 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 1251) про відкладення розгляду справи, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвали суду від 21 лютого 2022 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 14 березня 2022 року о 12:20 годин.

21 липня 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" подано клопотання (вхідний № 7036) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Суд, приймає клопотання та долучає його до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 серпня 2022 призначено підготовче засідання по справі № 922/5001/21 на 13 вересня 2022 року о 12:20 годин.

05 вересня 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" подано клопотання (вхідний № 9214) про проведення підготовчого засідання у справі без участі і присутності сторони відповідача, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

12 вересня 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 9733) про відкладення судового засідання та встановлення додаткового строку, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

13 вересня 2022 року з 9:00 до 18:00 у приміщенні Господарського суду Харківської області, була відсутня електроенергія. Призначене ухвалою суду від 16 серпня 2022 року на 13 вересня 2022 року о 12:20 годин підготовче засідання не відбулося з незалежних від суду причин та поштова кореспонденція не могла бути оброблена та внесена до АСДС, що підтверджується Актом відсутності електроенергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2022 року на підставі статтей 177, 181, пункт 3 частини 2 статті 183, статті 232 відкладено підготовче засідання на 01 листопада 2022 року о 12:40 годин.

01 листопада 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 12949) про долучення доказів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 01 листопада 2022 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовчого засідання на 01 грудня 2022 року о 11:40 годин.

02 листопада 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 13030) про відкладення судового засідання, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 01 грудня 2022 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 19 грудня 2022 року о 11:40 годин.

05 грудня 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 15403) про доручення доказів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

12 грудня 2022 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" подано заяву (вхідний № 16139) про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог.

Згідно статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач має право до закінчення підготовчого засідання збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підставу позову, шляхом подання письмової заяви. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене вище, суд вважає за можливе прийняти дану заяву позивача до розгляду та продовжити подальший розгляд справи по суті з її урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві проти заявлених позовних вимог заперечує.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" (позивач) вступив у правовідносини із Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" (відповідачем) щодо замовлення позивачем та, відповідно, постачання відповідачем на адресу позивача товарів визначених у рахунку-фактурі № 349 від 20 липня 2021 року.

На підставі досягнутої домовленості, відповідачем було виставлено відповідний ряхуиок-фактуру № 349 від 20 липня 2021 року для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" попередньої оплати товарів, В двою чергу, позивом на підставі вказаного рахунку-фактури, здійснив попередню оплату товарів (шляхом перерахування на поточний рахунок продавця грошових, коштів у загальній сумі 1707800,00 грн за банківськими реквізитами, зазначеними у вказаному рахунку-фактурі (платіжне доручення від 28 липня 2021 року на суму 1273800,00 грн; платіжне доручення від 10 серпня 2021 року 134 000.00 грн; платіжне доручення від 19 серпня 2021 року - 300000,00 грн

Відтак, між позивачем, як покупцем, з одного боку, та відповідачем, як постачальником, було у спрощений спосіб укладено договір поставки, предметом якого була поставка товарів у вказаному у рахунку-фактурі.

Враховуючи той факт, що позивач здійснив попередню оплату товарів, та, при цьому з боку відповідача не було здійснено будь-яких дій, що могли б бути розцінені Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" як відмову відповідача від виконання ним свого обов`язку щодо належної передачі товарів, позивач мав цілком об`єктивні та обґрунтовані очікування (сподівання) на те, що відповідач належним чином виконає свій обов`язок щодо поставки оплачених позивачем товарів.

Натомість, як свідчать матеріали справи, незважаючи на здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "П.С. БІЛДІНГ" попередньої оплати замовлених товарів відповідач станом на сьогодні здійснив поставку замовленого й оплаченою позивачем товару лише у загальній сумі 1141406,00 грн. При цьому. Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" протягом тривалого часу вже не здійснює поставку решти замовлених та оплачених позивачем товарів, зокрема, на адресу позивача не надходили товари від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ", а так само не надходило будь-яких повідомлень відповідача щодо запланованої дати поставки.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач добросовісно виконав свій обов`язок з оплати замовленого товару, однак Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ", отримавши суму попередньої оплати за такий товар, не передав його у повному обсязі позивачу. Станом на сьогодні відповідач здійснив поставку товару замовленого і оплаченого позивачем товару у загальній сумі 1141406,00 грн. Таким чином вартість товару, що не була поставлена складає 566394,00 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частими першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері, господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити. гроші надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладені господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд, будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 2 статті 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього поговору. Пропозиція укласти поговір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила , вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повного і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила, дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія, є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частинами 1-3 статті 180 Господарського кодексу України унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення., зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно частини 2 статті 184 Господарського кодексу України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів встановленого статтею 181 нього Кодексу.

З огляду на обставини справи, зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки. Так, відповідач, виставивши Товариству з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ" рахунок-фактуру № 349 від 20 липня 2021 року із зазначенням номенклатури (опису) товару, його вартості, способу оплати, здійснив пропозицію позивачу укласти господарський договір поставки. Позивач, здійснивши оплату у загальній сумі 1707800,00 грн на підставі платіжних доручень від 28 липня 2021 року на суму 1273800,00 грн, від 10 серпня 2021 року на суму 134000,00 грн, від 19 серпня 2021 року на суму 300000,00 грн, вчинив дію, яка посвідчує його бажання укласти договір, і ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, в силу положень пункту 1 статті 181 Господарського кодексу України є підстави стверджувати, що між сторонами укладено договір поставки у спрощеній формі, Саме з моменту прийняття пропозиції (попередньої оплати товару) позивачем між сторонами укладено договір у вказаній формі і відповідно між сторонами виникли та досі існують зобов`язальні відносини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 566394,00 грн заборгованості слід задовольнити.

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 20172,94 грн, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, пеня та штраф є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів прос рочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбаченою статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20172,94 грн пені задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1210,37 грн, суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі у розмірі 1210,87 грн, є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 8816,65 грн.

Разом з тим, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету 6552,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" (61071, м. Харків, вул. Новожанівська, буд. 1, ІКЮО 40231736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П.С.БІЛДІНГ" (65026, м. Одеса, провул. Віце-Адмірала Жукова, буд. 21/23, ІКЮО 43368429) грошові кошти у розмірі 587777,31 грн, з яких 566394,00 грн - заборгованість; 20172,94 грн пеня; 1210,37 3% річних за договором поставки №2807/П/МВ від 28 липня 2021 року, а також 8816,65 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОІЗОЛ" судовий збір у розмірі 6552,60 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "26" грудня 2022 р.

Суддя П.В. Хотенець