Справа № 909/413/21 (909/1074/22)
УХВАЛА

28.12.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В., розглянувши заяву ліквідатора Приватного підприємства "Гарант" арбітражного керуючого Лотоцького Святослава Володимировича б/н від 23.12.2022 (вх. № 16420/22 від 26.12.2022) про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного підприємства "Гарант" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Лотоцького Святослава Володимировича

до відповідачів:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

у с т а н о в и в :

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа № 909/413/21 про банкрутство ПП "Гарант".

Постановою від 08.12.2021 у справі № 909/413/21 суд припинив процедуру розпорядження майном ПП "ГАРАНТ" та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Лотоцького С. В.; боржника ПП "ГАРАНТ" визнав банкрутом; відкрив ліквідаційну процедуру щодо ПП "ГАРАНТ" строком на 6 місяців - до 08.06.2022; призначив ліквідатором ПП "ГАРАНТ" арбітражного керуючого Лотоцького С. В.

Ухвалою від 23.08.2022 у справі № 909/413/21 суд продовжив строк ліквідаційної процедури ПП "ГАРАНТ" та повноваження арбітражного керуючого Лотоцького С. В. ліквідатора у справі № 909/413/21 на шість місяців - до 08.12.2022.

ПП "Гарант" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Лотоцького С. В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 305 від 09.09.2020, укладеного між ПП "ГАРАНТ" як продавцем, в особі директора Скуповського Р. Б., і ОСОБА_1 як покупцем, що посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Керничною М. В.; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 , яке зареєстроване 15.02.2022 державним реєстратором Лисецької селищної ради Івано-Франківської області Дем`янек І. А., номер запису про право власності: 46717523, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; витребування в ОСОБА_2 групи нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , а саме: приміщення 826 - 103 а загальною площею 585,2 кв. м на користь ПП "ГАРАНТ".

Одночасно з позовною заявою ПП "Гарант" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Лотоцького С. В. подало суду заяву б/н від 23.12.2022 (вх. № 16420/22 від 26.12.2022) про забезпечення позову, в якій просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою: накласти арешт на нерухоме майно, а саме: групу нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , приміщення 826 - 103а загальною площею 585,2 кв. м, що належать ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження (продаж, дарування, обмін тощо) групи нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_1 , приміщення 826 - 103а загальною площею 585,2 кв. м; заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно) вносити у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме про факти набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: групу нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_1 , приміщення 826 - 103а загальною площею 585,2 кв. м.

Заява мотивована тим, що за час розгляду справи не виключені чергові переходи права власності на спірне майно до третіх осіб та можливі поділи на частки спірного об`єкта нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду в разі позитивного вирішення справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову у справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20 звертає увагу, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Як вказує Верховний Суд у постанові від 25.09.2020 у справі № 925/77/20 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших (третіх) осіб, а обрані способи забезпечення повинні безпосередньо бути пов`язаними із предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд звертає увагу, що заявником у поданій на розгляд суду заяві, обов`язково повинно бути надано докази наявності таких фактичних обставин, наприклад, вчинення відповідачем дій, спрямованих на продаж належного йому майна або підготовчі дії до його реалізації, відступлення для інших осіб, здійснення його поділу, реконструкції, тощо, з внесенням відповідних відомостей до державних реєстрів та інше. При цьому, якщо заявник буде посилатися тільки на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без відповідного обґрунтування, суд не бути вважати це достатньою підставою для задоволення заяви.

Перевіривши зазначені позивачем обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає недоведеною та непідтвердженою необхідність забезпечення позову у обраний заявником спосіб, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В силу приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Отже, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Однак заявником не долучено до заяви жодного доказу, який би підтверджував обставини, на які він покликається.

Тому наведені у заяві припущення, за умови відсутності доказів на їх підтвердження, не дають можливості дійти однозначних висновків щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника на можливу ймовірність певних обставин, які на його думку, можуть настати в майбутньому, не може слугувати достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Отже, посилання заявника на те, що право власності на приміщення буде в подальшому передано іншому суб`єкту господарювання по суті жодним чином не підтверджено.

Таким чином, зазначені заявником обставини, є припущеннями та не свідчать про неможливість виконання рішення суду, у разі задоволення позову саме у даній справі, без застосування відповідних заходів забезпечення позову. Зокрема, заявником документально не підтверджено вжиття відповідачем на даний час будь-яких дій з відчуження майна, що було предметом договору, визнати недійсним який просить позивач.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову та викладені у позовній заяві доводи не досліджуються, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано та не подано жодних доказів на підтвердження того, яким чином невжиття заходу забезпечення позову в майбутньому, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом заявника за умови його задоволення. У заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника щодо ймовірності вчинення відповідачем заходів, які ускладнять або унеможливлять виконання судового рішення, а відтак, в задоволенні заяви ліквідатора ПП "Гарант" арбітражного керуючого Лотоцького С. В. про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ліквідатора Приватного підприємства "Гарант" арбітражного керуючого Лотоцького Святослава Володимировича б/н від 23.12.2022 (вх. № 16420/22 від 26.12.2022) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 28.12.2022.

Суддя Т. В. Стефанів