РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2022Справа № 910/5847/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Старовойтова Є. А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Громадської організації "Золоті леви чорної сотні" (вул. Васильківська 37, Київ, )

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (бульвар Тараса Шевченка, 50-Г, Київ, 01032, );

2) Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (вул. Прорізна, 2, Київ, 01601, )

про визнання договору продовженим та дійсним,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська організація "Золоті леви чорної сотні" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - відповідач-1) та Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - відповідач-2) про визнання договору продовженим та дійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відпоівдачем-1 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7978 від 07.11.2017 (далі - договір) строком на 2 роки до 07.10.2020. Проте позивач зазначає, що оскільки ним направлялися листи щодо продовження дії договору та про надання рахунків на оплату, при цьому на адресу позивача жодного повідомлення про припинення договору не надходило, дію договору продовжено на підставі п. 10.4 договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.09.2022.

02.08.2022 від Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до відділу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 не погоджується з позовними вимогами з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки єдиним належним підтвердженням факту продовження дії договору оренди нерухомого майна №7978 від 07.11.2017 є укладання додаткового договору, який є невід`ємною частиною основного договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, проте відповідач-2 не підписував жодних додаткових договорів та не надавав власної згоди на продовження чинності договору оренди, крім того позивача було повідомлено про неможливість продовження договору.

30.08.2022 представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до відділу діловодства суду подано пояснення, у яких відповідач-1 не погоджується з позовними вимогами, зазначаючи, що наведені позивачем у позові обставини вже були предметом розгляду у справі №910/13661/21, зокрема, встановлено факт повідомлення позивача про припинення чинності договору оренди та відмову у продовженні відповідного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 підготовче засідання відкладено на 21.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/5847/22 до розгляду по суті на 19.10.2022.

Розгляд справи по суті, призначений на 19.10.2022, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2022 розгляд справи по суті призначено на 03.11.2022.

У судовому засіданні 03.11.2022 судом оголошено перерву розгляду справи по суті до 01.12.2022.

У судове засідання 01.12.2022 прибули представники відповідачів -1 та -2, проти задоволення позовних вимог заперечили, просили відмовити, в свою чергу представник позивача у засідання не прибув, хоча про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином.

За приписами частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 01.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2017 між Громадською організацією "Золоті леви чорної сотні" (далі - орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7978 (далі - договір), за умовами пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення (далі - майно), загальною площею 53,80 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2, на 1-му поверсі будівлі, що перебуває на балансі Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 липня 2017 року і становить 1518000,00 грн., без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою розміщення не прибуткової громадської організації на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності (п. 1.2. договору).

Відповідно до пункту 10.1. договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 07 листопада 2017 р. до 07 жовтня 2020 р. включно.

Згідно з пунктом 10.2. договору умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди (п. 10.4. договору).

Чинність цього договору припиняється внаслідок:

закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.6.1. договору);

загибелі орендованого майна (п. 10.6.2. договору);

достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду (п. 10.6.3. договору);

банкрутства орендаря (п. 10.6.4. договору);

ліквідації орендаря-юридичної особи (п. 10.6.5. договору).

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 07.11.2017, орендодавець згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №7978 від 07.11.2017 передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 53, 80 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2, на 1-му поверсі будівлі, що перебуває на балансі Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, .

30.06.2020 Національна рада з питань телебачення і радіомовлення звернулася до Громадської організації "Золоті леви чорної сотні" з листом №17/807 від 25.06.2020, у якому повідомила останню, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", інструктивного листа ФДМУ від 27.07.2009 №10-16-10753 як балансоутримувач приміщення, яке є предметом оренди, інформує щодо неможливості продовження договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2017 №7978.

Вказаний лист був направлений на адресу місцезнаходження відповідача, однак повернутий з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

24.11.2020 Громадська організація "Золоті леви чорної сотні" звернулась до голови Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення та в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву з листом №856, у якому зазначила, що станом на дату направлення даного листа жодного повідомлення про припинення договору або зміну його умов від Регіонального відділення Фонду державного майна України не отримувала, з огляду на що вважає договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7978 від 07.11.2017 продовженим відповідно до п. 10.4 договору.

Отже, позивач вважає договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7978 від 07.11.2017, продовженим відповідно до п. 10.4 та дійсним, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

В свою чергу, відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, оскільки додаткова угода про продовження договору не укладена, згоду на продовження чинності договору оренди надано не було, про що позивача було повідомлено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України).

Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як було встановлено вище, пунктом 10.1. договору сторони погодили термін дії договору до 07.10.2020 р. включно.

При цьому, об`єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 53,80 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2, на 1-му поверсі будівлі, що перебуває на балансі Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення.

Суд зауважує, що 27.12.2019 набрав чинності та 01.02.2020 введений в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX (далі - Закон № 157-IX), який врегульовує правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

За змістом пункту другого Перехідних та прикінцевих положень Закону № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

За визначенням статті 1 Закону № 157-IX оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк; орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк; орендодавець - юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк;

Частиною 1 статті 18 Закону № 157-IX передбачено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. За змістом частини 2 цієї статті, без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 157-IX договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування (абз. 2 ч. 4 ст. 18 Закону № 157-IX).

Частиною 9 статті 18 Закону № 157-IX встановлено, що після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Отже, Закон № 157-IX не передбачає автоматичної пролонгації договорів оренди державного та комунального майна, а встановлює певний порядок здійснення волевиявлення зі сторони, як орендаря так і орендодавця.

Таким чином, умовами п. 10.4 договору, сторони передбачили можливість продвоження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах виключно за відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності, при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, внаслідок чого між сторонами укладається додаткова угода.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, сторонами визначеного пунктом 10.4 порядку продовження дії договору не дотримано.

Крім того, дійсність даного договору була предметом розгляду справи 910/13661/21, за результати якої виселено Громадську організацію "Золоті леви чорної сотні" з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 53,80 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 2, на першому поверсі будівлі, яке перебуває на балансі Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення.

Під час розгляду даної справи судом встановлено наступні обставини.

В матеріалах справи міститься заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 30-06/9684 від 03.11.2020 про припинення чинності договору оренди №7978 від 07.11.2017, якою було відмовлено відповідачу у продовженні строку дії договору оренди на наступний термін.

Згідно із вказаною заявою позивач вимагав від відповідача повернення майна на підставі акта приймання-передачі.

В підтвердження направлення заяви № 30-06/9684 від 03.11.2020 про припинення чинності договору оренди №7978 від 07.11.2017, позивач надав суду належним чином засвідчену ксерокопію списку згрупованих рекомендованих відправлень, копію опису вкладення у цінний лист та копію фіскального чеку від 04.11.2020.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що заява № 30-06/9684 від 03.11.2020, належним чином засвідчена ксерокопія списку згрупованих рекомендованих відправлень, копія опису вкладення у цінний лист та копія фіскального чеку від 04.11.2020, є належними доказами повідомлення відповідача про припинення дії договору оренди №7978 від 07.11.2017 нерухомого майна, що належить до державної власності.

При цьому, суд зазначає, що не отримання відповідачем кореспонденції, яку позивачем направлено за належною адресою та яка повернулася до позивача у зв`язку з її неотриманням відповідачем, зумовлене суб`єктивною поведінкою відповідача щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Більш того, норми законодавства передбачають право позивача на заперечення щодо продовження строку дії договору оренди та не встановлюють обов`язку позивача вручати заяву про припинення дії договору оренди безпосередньо відповідачу чи перевіряти факт такого отримання.

Судом враховано, що на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" за допомогою ідентифікатора поштового відправлення, який присвоюється кожному рекомендованому відправленню та зазначається в списку рекомендованих відправлень, можливо отримати інформацію про місцезнаходження та стан реєстрованого поштового відправлення.

Однак, відповідна інформація щодо відстеження поштового відправлення зберігається на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" лише протягом 6 місяців з моменту реєстрації, про що безпосередньо зазначено на сайті Укрпошти.

З урахуванням встановлених обставин, оскільки заяву №30-06/9684 від 03.11.2020 про припинення чинності договору оренди направлено позивачем відповідачу з дотриманням приписів ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та докази такого направлення наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що договір оренди №7978 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2017 року, припинив свою дію з 08.10.2020.

Рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/13661/21 від 15.02.2022 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 та набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, досліджені судами у справі 910/13661/21, є встановленими, а тому в межах розгляду даної справи доказуванню не підлягають.

При цьому, в статті 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відтак, беручи до уваги встановлені судами у справі 910/13661/21 обставини, та враховуючи що позивачем у даній справі не наведено будь-яких інших обставин щодо продовження дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7978 від 07.11.2017, доведених належними та допустимими доказами, спірний договір є припиненим з 08.10.2020.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. ст. 13, 73, 74, 77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2023.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА