РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022Справа № 910/10254/22
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 307 501,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що списані відповідачем кошти в оплату штрафу з особового рахунку позивача за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020 підлягають поверненню позивачу на підставі приписів пункту 8.2.3 Додатку 1-8 до договору в редакції від 26.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10254/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

29.11.2022 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із заявою про поновлення пропущеного строку для надання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву у справі № 910/10254/22.

22.12.2022 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній просить визнати поважними причини пропуску строку на подання відповіді на відзив та долучити її до матеріалів справи.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у задоволенні клопотання позивача про визнання причин пропуску строку на подання відповіді на відзив поважними суд відмовлено, відповідь на відзив залишено без розгляду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу та його представнику на електронні адреси, вказані у позові.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи.

Також, ухвала про відкриття провадження у справі № 910/10254/22 була надіслана відповідачу на офіційну електронну адресу, а також на адресу його місцезнаходження рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана його представником, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (замовник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - Договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору

№ 43-41564379/2020-001.

Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (надалі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пунктів 1.5 - 1.7 Договору, цей Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пропозиції та зміни до Договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 Договору та законодавства.

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (надалі - КЕП).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 Договору (пункт 1.10 Договору).

За умовами пункту 12.1 Договору, Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення замовника умови Договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами, до його укладення та введення в дію.

Відповідно до пункту 2.3.3. Договору, перевізник зобов`язаний відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в Інформаційному повідомленні про укладення Договору в порядку, визначеному пунктом 1.9. Договору.

Як вбачається з Повідомленням про укладення договору №43-41564379/2020-001, на виконання пункту 2.3.3. Договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум позивачу відкрито особовий рахунок з наданням коду платника№ 2829531 та присвоєно код відправника/одержувача: 8104.

При цьому, код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер Договору.

Розрахунки за цим Договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (пункт 4.1. Договору).

Пунктом 4.4. Договору визначено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати, зокрема, штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень, тощо.

Відповідно до пункту 4.5. Договору щодобово упродовж періоду виконання Договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання Договору за звітну добу.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи перевізника.

У випадку судового розгляду справи, чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері (пункт 8.7 Договору).

При цьому, відповідно до пункту 13 Договору, невід`ємною частиною Договору є додатки, зокрема, додаток 1-5 «Умови продажу послуг з використання вагонів АТ «Укрзалізниця» із застосуванням ЕТС «Pro.Zorro.Продажі»».

Судом із матеріалів справи встановлено, що 20.12.2021 відповідачем на ЕТС «Pro.Zorro.Продажі» опубліковано оголошення про проведення аукціону (№ лоту UZ2012178/ЗРВ/Льв) з наступними умовами: «Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ «Укрзалізниця», згідно Додатку 1-5 до Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом. Навантаження та оформлення документів на перевезення вантажу 20.01.2022 (враховуючи термін дії електронної заявки на відповідний рухомий склад). Проставлення в АС «Месплан» електронної заявки на подачу вагонів 24.12.2021-15.01.2022 до 20:00 останнього дня для планування. Полігон вивантаження - УЗ та треті країни. ЗЕРНОВОЗИ ПРИДБАНІ НА АУКЦІОНІ ВИКОРИСТОВУВАТИ ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ ЗЕРНА ТА ЗЕРНОВИХ КУЛЬТУР. Плата за використання вагонів власності АТ «Укрзалізниця» по території України буде розраховуватись за ставкою переможця електронних торгів. Строк підписання переможцем протоколу електронних торгів у ЕТС спливає о 16.00 на наступний робочий день після дати формування протоколу електронних торгів у ЕТС».

22.12.2021 проведено аукціон, переможцем якого став позивач, що підтверджується Протоколом електронного аукціону № RCE001-UA-532.

20.01.2022 відповідачем сформовано та направлено позивачу Перелік № 20220120, згідно з яким 20.01.2022 з особового рахунку останнього списано штраф за непроставлення, неузгодження, недотримання строків проставлення електронної заявки на подачу порожніх вагонів за аукціоном № RCE001-UA-532 у розмірі 307 501,50 грн.

22.01.2022 позивачем реалізовано перевезення на умовах аукціону № RCE001-UA-532 зі ставкою плати за використання власних вагонів відповідача - 2050,01 грн, що підтверджується накладною № 36190437.

Судом також встановлено, що 31.01.2022 сторонами складено та підписано Акт наданих послуг № 2-2829531/2022-01 про надання послуг відповідно до Договору в період з 01.01.2022 по 31.01.2022. Зазначений акт позивачем підписано із зауваженнями, у яких останній виклав свої заперечення, зокрема, щодо стягнутого в односторонньому порядку штрафу у розмірі 307 501,50 грн (документ № 20014461 в переліку від 20.01.2022 № 20220120).

В подальшому позивачем направлено відповідачу претензію від 20.07.2022 вих. № 2022/ПР-43, у якій із посиланням на умови, визначені пунктом 8.2.3 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021, заявлено вимогу про повернення неправомірно стягнених коштів у розмірі 307 501,50 грн на особовий рахунок позивача № НОМЕР_1 .

Відповідач листом від 19.08.2022 № ЦТЛ-19/645 відхилив зазначені вище вимоги позивача щодо повернення коштів, посилаючись на умови пунктів 5.2, 8.1 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 10.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач безпідставно списав штраф з рахунку позивача в розмірі 307 501,50 грн, оскільки в силу положень пункту 8.2.3 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021 позивач звільняється від відповідальності за порушення строків проставлення електронної заявки в АС «Месплан» на подачу порожніх вагонів за аукціоном № RCE001-UA-532, враховуючи те, що ним в подальшому було реалізовано перевезення на умовах вказаного аукціону.

Водночас, посилаючись на пункт 7.4. Договору, позивач зазначає, що належним способом захисту порушених прав та інтересів останнього у даному випадку є внесення змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про те, що на дату проведення аукціону для позивача діяла редакція Договору від 10.12.2021, умовами якої не передбачено звільнення замовника від відповідальності за порушення строків проставлення електронної заявки на подачу порожніх вагонів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є публічним договором з надання послуг перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Судом встановлено, що спір між сторонами стосується питання правомірності списання відповідачем в односторонньому порядку з особового рахунку позивача коштів у розмірі 307 501,50 грн в якості штрафу за недотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» строку проставлення електронної заявки на подачу порожніх вагонів.

При цьому, сторонами не досягнуто домовленості щодо редакції Додатку 1-5 до Договору, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як вище зазначалось, умови продажу послуг з використання вагонів АТ «Укрзалізниця» із застосуванням ЕТС «Pro.Zorro.Продажі» врегульовано Додатком 1-5 до Договору, який є невід`ємною його частиною.

26.11.2021 відповідачем оприлюднено нову редакцію Договору, яка введена в дію з 01.12.2021, та із посиланням на яку обґрунтовує свої позовні вимоги позивач, вказуючи на наявність визначених пунктом 8.2.3 Додатку 1-5 до Договору у цій редакції підстав для звільнення від відповідальності за недотримання умов аукціону.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що електронний аукціон, проведений 22.12.2021, у якому визначено переможцем позивача, в силу приписів пункту 9.2 Додатку 1-5 до Договору проводився на умовах нової редакції Додатку 1-5 до Договору, яку оприлюднено 10.12.2021, та яка не містить положень щодо звільнення замовника від відповідальності, якщо ним було порушено строки проставлення електронної заявки на подачу вагонів. Також відповідач зазначає, що оскільки позивач не скористався правом, передбаченим абзацом 4 пункту 9.4. Договору та не ініціював внесення змін до Договору, при цьому, взяв участь в аукціоні, чим підтвердив своє погодження із умовами нової редакції Договору, яка оприлюднена 10.12.2021.

Відповідно до пункту 9.4 Договору, зміни (доповнення) до Договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Зміни до Договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до Договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення.

Зміни до Договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до Договору. В окремих випадках, за заявою Замовника допускається вступ в дію змін до Договору раніше, ніж визначено вище.

Якщо Замовник не згоден з внесеними Перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до Договору в порядку передбаченому пунктом 9.3. Договору або з власної ініціативи припинити дію Договору у відносинах з ним.

Замовлення та/або отримання послуг та/або їх оплата за Договором засвідчує повну згоду Замовника з Договором та змінами до нього.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10.12.2021 відповідачем на веб-сайті http://uz-cargo.com/ оприлюднено нову редакцію Договору, яка відповідно до повідомлення про оприлюднення та тексту Договору у цій редакції, вводиться в дію 10.01.2022, із урахуванням особливостей зазначених у пункті 9.2 Додатку 1-5 до Договору.

В редакцію Договору внесено зміни, зокрема, у Додаток 1-5 до Договору.

Так, пунктом 9.2 Додатку 1-5 до Договору у редакції від 10.12.2021 визначено, що у разі внесення змін до Договору, якими вносяться зміни до цього Додатку до Договору, перевізник вправі опублікувати оголошення про проведення електронних торгів (аукціону) на умовах цього Додатку до Договору із урахуванням внесених змін (із урахуванням Договору в новій редакції) до збігу тридцяти календарних днів після оприлюднення змін до цього Додатку до Договору, встановлених абзацом 2 пункту 9.4 Договору.

У такому разі реєстрація Замовника для участі у торгах (аукціоні), оголошення про які розміщено після опублікування відповідних змін до Договору (якщо інше не вказано в оголошенні), прирівнюється до заяви згідно з абзацом 3 пункту 9.4 Договору та вважається згодою Замовника на вступ у дію змін до Договору (нової редакції Договору) раніше, ніж визначено абзацом 2 пункту 9.4 Договору, а саме з моменту подання заяви про участь Замовника в електронних торгах (аукціоні) в порядку, передбаченому Регламентом ЕТС Укрзалізниця.

Аналіз наведених положень пункту 9.2 Додатку 1-5 до Договору у редакції від 10.12.2021 свідчить про те, що вказаний пункт наділяє перевізника правом опублікувати оголошення про проведення електронних торгів (аукціону) на умовах Додатку 1-5 до Договору із урахуванням внесених змін до збігу 30 календарних днів після оприлюднення змін до Договору. В той же час, даним пунктом Додатку 1-5 до Договору у редакції від 10.12.2021 не визначено, що всі оголошення перевізника про проведення електронних торгів (аукціону), які публікуються після опублікування даної редакції Договору, будуть проводитись із урахуванням умов Договору в новій редакції.

Отже, суд дійшов висновку, що лише у тому випадку, якщо перевізник вирішить скористатись своїм правом, визначеним пунктом 9.2 Додатку 1-5 до Договору у редакції від 10.12.2021 та провести електронні торги (аукціон) на умовах нової редакції вказаного Додатку до спливу строку, визначеного абзацом 2 пункту 9.4 Договору, реєстрація замовника для участі у торгах (аукціоні) буде вважатись згодою Замовника на вступ у дію змін до Договору (нової редакції Договору) раніше, ніж визначено абзацом 2 пункту 9.4 Договору.

У такому випадку, в оголошенні про проведення електронних торгів (аукціону) має бути зазначено про те, що такі торги проводяться на умовах нової редакції Договору, яка ще не введена в дію.

Дані висновки суду підтверджуються, зокрема, оголошенням про проведення електронних торгів (аукціонів) 14.12.2021, 15.12.2021 та 16.12.2021, у якому відповідачем прямо зазначено про проведення зазначених аукціонів із урахуванням нової редакції Додатку 1-5 до Договору від 10.12.2021. Вказане оголошення є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на веб-сайті http://uz-cargo.com/ розділі «ProZorro.Продажі» за посиланням https://uz-cargo.com/prozorro.html.

Зазначене дозволяє дійти висновку, що якщо в оголошенні про проведення електронних торгів (аукціону) перевізником не конкретизовано, що такі торги проводяться на умовах нової редакції Договору, зміни до Договору вступають в дію відповідно до умов пункту 9.4 Договору, тобто через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення, а відповідні торги проводяться на умовах Договору в редакції, чинній станом на момент їх проведення.

Судом із матеріалів справи встановлено, що в оголошенні про проведення аукціону від 20.12.2021 № RCE001-UA-532 відповідачем не було зазначено, що електронні торги проводяться на умовах нової редакції Додатку 1-5 до Договору, оприлюдненої 10.12.2021, а тому у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку зміни до Договору вступають в дію із урахуванням особливостей, визначених пунктом 9.2 Додатку 1-5 до Договору.

Водночас, судом не встановлено обставин, за наявності яких відповідно до абзаців 2, 3 пункту 9.4 Договору зміни до Договору, які оприлюднені 10.12.2021, можуть вступати до спливу тридцятиденного строку з дня їх оприлюднення.

Отже, доводи відповідача про те, що на дату проведення аукціону № RCE001-UA-532 та визначення позивача переможцем для останнього діяла редакція Додатку 1-5 до Договору від 10.12.2021, визнаються судом необґрунтованими.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція Додатку 1-5 до Договору, яка оприлюднена 26.11.2021 та введена в дію з 01.12.2021.

Відповідно до пункту 1 Додатку 1-5 до Договору у редакції від 26.11.2021 сторони домовились, що у випадку перемоги замовника на електронних торгах (аукціоні) щодо використання власних вагонів перевізника під час здійснення перевезень вантажів, до таких відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього Додатку до Договору, які матимуть пріоритет над умовами Договору. Інші умови Договору, не визначені цим Додатком до Договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить Додатку.

Пунктом 5.2 Додатку 1-5 до Договору у редакції від 26.11.2021 передбачено обов`язок замовника - переможця електронних торгів (аукціону) не раніше ніж на наступний робочий день з дня присвоєння електронним торгам статусу «Торги завершені», але не пізніше ніж через три робочих днів, відлік яких починається з наступного дня після присвоєння електронним торгам статусу «Торги завершені», надати або забезпечити надання замовлення на перевезення вантажів відповідно до Правил планування перевезень вантажів в Системі планування перевезень, якщо таке замовлення відсутнє, та узгодити або забезпечити узгодження його з причетними організаціями (одержувачем, портом та іншими причетними), проставити або забезпечити проставлення та узгодити в Системі планування перевезень електронні заявки на подачу порожніх вагонів з ознакою «Аукціон» відповідно до плану перевезень та умов аукціону.

Судом встановлено, що в оголошенні про проведення аукціону № RCE001-UA-532 визначено строк проставлення в АС «Месплан» електронної заявки на подачу вагонів 24.12.2021-15.01.2022 до 20:00 останнього дня для планування.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» було подано електронну заявку на подачу вагонів у вказаний вище строк. Також дана обставина щодо порушення визначеного строку на подачу електронної заявки не заперечується позивачем.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Разом з тим, за загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 8.1 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021, у випадку невиконання замовником обов`язку, передбаченого розділом 5 цього Додатку до Договору у належний спосіб та/або строки, відмови від вагонів - замовник зобов`язаний сплатити перевізнику штраф у розмірі, який розраховується як плата за три доби використання власних вагонів перевізника з розрахунку за кожен вагон окремо за ставками плати за використання власних вагонів перевізника, що визначені у відповідному протоколі електронних торгів (аукціону).

Штрафи нараховуються замовнику та відображаються в щодобовому інформаційному повідомленні, в особовому рахунку замовника безпосередньо за фактом порушення. В кінці звітного місяця на підставі інформаційних повідомлень формується зведена відомість. Сплата штрафу замовником відображається перевізником в особовому рахунку замовника, в першу чергу із сум грошових коштів, перерахованих замовником для виконання грошового зобов`язання за основним договором про надання послуг. Штраф має бути сплачено замовником не пізніше 5 днів з дня виникнення фактичних підстав для його нарахування.

Пунктом 4.2 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021 передбачено право перевізника стягувати штраф з замовника за невиконання умов цього Додатку до Договору, у т.ч. шляхом списання коштів з особового рахунка замовника.

При цьому, відповідно до положень пункту 8.2.3 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021 замовник - переможець електронних торгів (аукціону) звільняється від відповідальності, якщо було порушено строки виконання обов`язків, визначених в пункті 5.2 цього Додатку до Договору, але в подальшому замовником - переможцем реалізовано перевезення з ставкою плати за використання власних вагонів перевізником, визначеної за результатом електронних торгів (аукціону).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (частина 5 статті 307 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (надалі - Статут), Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно зі ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Судом із матеріалів справи встановлено, що 22.01.2022 позивачем реалізовано перевезення зі ставкою плати за використання власних вагонів відповідача, визначеної за результатами електронних торгів (аукціону) № RCE001-UA-532, що підтверджується залізничною накладною № 36190437.

Враховуючи викладене, під час розгляду судом даного спору, знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність підстав для звільнення останнього від відповідальності за невиконання обов`язку, передбаченого розділом 5 Додатку 1-5 до Договору у встановлені строки, а також про відсутність у відповідача підстав для списання коштів у розмірі 307 501, 50 грн в оплату штрафу з особового рахунку позивача.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем із посиланням на пункт 7.4 Договору заявлено вимогу про внесення змін до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 307 501,50 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави дійти для висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи те, що у відповідача були відсутні підстави для списання з особового рахунку позивача коштів у розмірі 307 501,50 грн в оплату штрафу, оскільки відповідно до пункту 8.2.3 Додатку 1-5 до Договору в редакції від 26.11.2021, яка діяла для сторін на дату проведення аукціону № RCE001-UA-532, позивач звільняється від відповідальності за порушення строків виконання обов`язків, визначених пунктом 5.2 цього Додатку до Договору, грошові кошти у вищевказаній сумі було набуто відповідачем без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів на нього.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним».

Таким чином, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. (Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19).

Крім того, суд зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Таким чином, застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом внесення змін до особового рахунку замовника у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів відповідатиме способам захисту, як визначених умовам укладеного між сторонами договору, так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 914/873/17 та від 30.01.2020 у справі № 910/9794/18.

Згідно пункту 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ) внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. «А», 3-й поверх, м. Київ, 03038, ) № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 307 501 (триста сім тисяч п`ятсот одна) грн 50 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. «А», 3-й поверх, м. Київ, 03038, ) 4612 (чотири тисячі шістсот дванадцять) грн 53 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.12.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко