ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2022 року Справа № 906/395/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

суддя Олексюк Г.Є.,

суддя: Петухов М.Г.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 (суддя Кравець С.Г., м. Житомир, повний текст складено 11.10.2022)

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"

про стягнення 24044,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" матеріальні збитки на загальну суму 24044,53 грн. у зв`язку з завищенням вартості робіт за договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 03 жовтня 2022 року у справі №906/395/22 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач неналежно чином виконав свої зобов`язання згідно договору про надання послуг від 17.06.2020 № 60.

Скаржник зазначає, що під час проведення перевірки «Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту» окремих питань військової частини НОМЕР_1 було виявлено завищення вартості робіт і складена довідка від 14.05.2021 №234/3/2п в якій зокрема зазначено, що проведеними під час аудиту контрольними обмірами (оглядом) та здійсненим перерахунком вартості виконаних робіт згідно вимог державних будівельних норм та стандартів встановлено, що відповідачем в недотримання вимоги п.100 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 безпідставно завищено вартість будівельних робіт (КПКВ 2101210/2. КЕКВ 2260) актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за серпень 2020р. №1-5 та вересень 2020 р. №1-3, чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму на загальну суму 24 044,53 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 526, 530 ЦК України, ст. 222 ГК України, ст.19 Господарського процесуального кодексу, позивач вимагає від відповідача виконати належним чином зобов`язання за договором та перерахувати на його рахунок матеріальні збитки на загальну суму 24 044,53 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22. Розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" (виконавець/відповідач) укладено договір №60 на виконання робіт (далі по тексту -договір) (а.с.7-18).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов`язується виконати та здати згідно з проектно - кошторисною документацією та Календарним графіком виконання робіт (Додаток №1 до Договору) (далі - Календарний графік), роботи щодо капітального будівництва контрольно-пропускних пунктів технічних територій військової частини НОМЕР_1 , які зазначені в робочому проекті "Капітальне будівництво контрольно-пропускних пунктів технічних територій військової частини НОМЕР_1 . Коригування" (далі - Об`єкт), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх. Роботи виконуються відповідно до проектної документації та умов Договору

Згідно з пунктом 1.2 договору, обсяги закупівлі робіт з будівництва можуть бути зменшені Замовником залежно від реального обсягу фінансування видатків з внесенням відповідних змін до Календарного графіку.

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що загальна ціна Договору становить 6 638 308,48 грн. (шість мільйонів шістсот тридцять вісім тисяч триста вісім гривень, 48 копійок), в т.ч. ПДВ 1106384,75 грн. (один мільйон сто шість тисяч триста вісімдесят чотири гривні, 75 копійок). Ціна встановлюється у відповідності до протоколу погодження договірної ціни на 2020 рік (додаток №4) та кошторисної документації (додаток № 3).

За умовами пункту 2.3 договору, розрахунки за виконані Роботи проводяться протягом 30 календарних днів від дати підписання Замовником "Актів приймання виконаних будівельних робіт" за формою КБ-2в та "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" за формою КБ-3. Разом з "Актами приймання виконаних будівельних робіт" за формою КБ-2в Виконавець надає товарно-матеріальні накладні та акти прихованих робіт. "Акти приймання виконаних будівельних робіт" за формою КБ-2в та акти прихованих робіт надаються Виконавцем Замовнику після їх перевірки та підписання інженером технічного нагляду.

Згідно п.2.4 договору, виконавець щомісячно надає відповідно оформлені Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), які засвідчують фактичне виконання робіт передбачених Календарним графіком, а Замовник приймає виконану Виконавцем роботу та протягом 10 (десяти) календарних днів підписує оформлені у встановленому порядку Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) і Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), які перевірені та підписані інженером технічного нагляду.

Пунктами 2.5, 2.6 договору сторони передбачили, що у разі виявлення Замовником, інженером з технічного нагляду та/або представниками авторського нагляду невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, Замовник має право за участю Виконавця скоригувати суму, що підлягає сплаті. У разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма КБ- 2в Акт приймання виконаних будівельних робіт та форма № КБ-3 Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат), які були відповідно оформлені і оплачені за попередні періоди, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних робіт підлягає уточненню з дати виявлення зазначених помилок.

Відповідно до п. 2.7 договору, замовник має право відмовитись від приймання робіт та їх оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проектної документації на будівництво, договірної ціни та чинного законодавства України (державних будівельних норм, правил, стандартів України тощо).

Виконавець повинен виконати передбачені цим Договором роботи, якість яких повинна відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів у галузі будівництва, проектній документації та умовами Договору (пункт 3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору сторони передбачили, що з метою контролю за відповідністю робіт та матеріальних ресурсів установленим вимогам Замовник забезпечує здійснення технічного та авторського нагляду за будівництвом у порядку, встановленому законодавством.

За умовами пункту 3.11 договору, якщо при здійсненні будівництва та/або при введенні будівництва в експлуатацію чи передачі їх (його) Замовнику виникнуть зауваження до стану (якості робіт та/або матеріалів, обсягу виконаних робіт), що здається, Сторони зобов`язані скласти Акт виявлених недоліків та дефектів з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень строків щодо їх усунення). Якщо Виконавець відмовиться взяти участь у складанні та/або підписанні вказаного акту, Замовник має право скласти цей акт без Виконавця. Визначені у цьому акті зауваження щодо недоліків, недоробок або порушень (якщо такі будуть виявлені) та терміни їх усунення (виправлення) будуть обов`язковими до виконання Виконавцем, а також будуть підставами для накладення на Виконавця відповідних штрафних санкцій, виплати Виконавцем Замовнику визначених Договором штрафних санкцій та відшкодування завданих Замовнику внаслідок порушення умов Договору збитків.

Недоліки у виконаних роботах, виявлені в процесі приймання-передачі виконаних робіт та при введенні в експлуатацію, повинні бути усунуті Виконавцем протягом строків, визначених робочою комісією, що приймає будівництво. Якщо Виконавець відмовляється чи не має можливості усунути такі недоліки, Замовник попередньо повідомивши Виконавця, може усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усуненням недоліків Замовником, компенсуються Виконавцем (пункт 3.12 договору).

За умовами пункту 10.1 договору, договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 25.12.2020 року, але у будь-якому випадку діє до повного та належного виконання Сторонами зобов`язань по Договору.

Договір підписано представниками сторін, а їх підписи скріплено печатками підприємств.

Відповідачем були виконані роботи за договором №60 від 17.06.2020, які прийняті позивачем без будь-яких зауважень щодо обсягу та кількості виконаних робіт, що підтверджується підписаними Актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №2 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №3 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №4 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №5 за серпень 2020 року від 02.09.2020, №1 за вересень 2020 року від 23.09.2020, №2 за вересень 2020 року від 23.09.2020, №3 за вересень 2020 року від 23.09.2020 та підсумковими відомостями ресурсів за серпень 2020 (а.с.59-119).

На виконання умов договору №60 від 17.06.2020 позивачем було проведено розрахунки за виконані відповідачем роботи на загальну суму 6 638 308,48грн, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача та відповідає умовам п.2.1 договору (а.с.152-170).

14 травня 2021 року Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 було складено довідку №234/3/2п, у висновку якої, зокрема зазначено, що порушення, які призвели до втрат на суму 24,04 тис. грн., зокрема, завищення вартості виконаних будівельних робіт по будівництву контрольно-пропускних пунктів технічних територій військової частини на суму 24,04 тис. грн. (КПКВ 2101210/2, КЕКВ 2260, рішення не прийнято, не відшкодовано) (а.с.32-51).

У вказаній довідці проведеними під час аудиту контрольними обмірами (оглядом) та здійсненими перерахунками вартості виконаних робіт згідно вимог державних будівельних норм та стандартів встановлено, що Підрядником в недотримання вимог п.100 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду №668 безпідставно завищено, а Замовником (військова частина НОМЕР_1 ) в 2020 році незаконно оплачено завищене вартість будівельних робіт КПКВ 2101210/2 КЕКВ 2260) за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 24,04 тис. грн.

У пропозиціях (рекомендації) висновку Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту зазначено, з метою усунення виявлених порушень командуванню військової частини пропонується на підставі прийнятих за результатами службових розслідувань командиром частини рішень, відобразити завищення вартості виконаних будівельних робіт на суму 24,04 тис. грн. в книгах обліку втрат і нестач та забезпечити відшкодування матеріальної шкоди нанесеної Міністерству оборони України. Винних посадових осіб притягнути до відповідальності.

На виконання рекомендацій Центрального територіального управління внутрішнього аудиту, позивач направляв на адресу відповідача претензію №885 від 20.05.2021 (щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків), в якій вимагав від підрядника виконати належним чином зобов`язання за договором та відшкодувати завдану шкоду (збитки) у визначений законодавством термін (а.с.19-24, докази надіслання а.с.25).

В подальшому, позивач направив на адресу відповідача претензію №1165 від 29.06.2021 щодо виконання належним чином зобов`язання за договором та перерахування на його рахунок матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 24044,53грн (а.с.26-31).

Однак, відповідач відповіді на претензії позивача не надав, збитки позивачу не відшкодував.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання за договором та неперерахуванням на його рахунок матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 24044,53 грн., звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 24044,53 грн. у зв`язку з завищенням вартості робіт за договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі врегульовані договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно приписів статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що виконавець щомісячно надає відповідно оформлені Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), які засвідчують фактичне виконання робіт передбачених Календарним графіком, а Замовник приймає виконану Виконавцем роботу та протягом 10 (десяти) календарних днів підписує оформлені у встановленому порядку Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) і Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), які перевірені та підписані інженером технічного нагляду.

Відповідно до пункту 2.5 договору, у разі виявлення Замовником, інженером з технічного нагляду та/або представниками авторського нагляду невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, Замовник має право за участю Виконавця скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Згідно з пунктом 2.6 договору, у разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та форма №КБ-3 "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат", які були відповідно оформлені і оплачені за попередні періоди, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних робіт підлягає уточненню з дати виявлення зазначених помилок.

Таким чином, умовами договору визначено право замовника на коригування суми, що підлягає сплаті виконавцю у разі виявлення замовником, інженером з технічного нагляду та/або представниками авторського нагляду невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В свою чергу, відповідачем були виконані роботи за договором №60 від 17.06.2020, які прийняті позивачем без будь-яких зауважень щодо обсягу та кількості виконаних робіт, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №2 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №3 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №4 за серпень 2020 року від 07.08.2020, №5 за серпень 2020 року від 02.09.2020, №1 за вересень 2020 року від 23.09.2020, №2 за вересень 2020 року від 23.09.2020, №3 за вересень 2020 року від 23.09.2020 та підсумковими відомостями ресурсів за серпень 2020 (а.с.59-119).

З огляду на викладене, підписані та скріплені печатками сторін, без будь-яких зауважень і застережень акти приймання виконаних будівельних робіт, свідчать про те, що позивач погодився з виконаними відповідачем роботами та оплатив їх вартість в повному обсязі, у відповідності до умов договору №60 на виконання робіт від 17.06.2020.

За твердженнями позивача, виявлене в ході проведення аудиту діяльності Військової частини НОМЕР_1 недотримання відповідачем вимог п.100 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 призвело до безпідставно завищення вартості будівельних робіт (КПКВ 2101210/2, КЕКВ 2260), а замовником оплачено завищену вартість вказаних будівельних робіт за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за серпень 2020 р. №1-5 та вересень 2020 р. №1-3, чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму на загальну суму 24 044,53 грн..

Згідно ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 ГК України). Також вказана норма кореспондується з положеннями статті 22 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Звертаючись з позовом Військова частина НОМЕР_1 посилалася на те, що довідкою Центрального територіального управління внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 встановлено завищення вартості робіт на суму 24 044,53 грн., що є доказом нанесення відповідачем збитків. Проте, враховуючи наявність договірних відносин між сторонами, виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки", заявлена до стягнення з відповідача та перерахована йому, як виконавцю робіт за договором, сума не може бути кваліфікована збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України та не може бути стягнута на підставі ч.2 ст.224 ГК України.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу правопорушення.

Стосовно посилання позивача на довідку Центрального територіального управління внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 (а.с. 32-48) як на підставу для стягнення збитків, колегія суддів зазначає наступне.

Акт перевірки (аудиту) це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договору №60 на виконання робіт від 17.06.2020, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Однак виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором.

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками аудиторський звіт у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Аудиторська перевірка, результати якої оформлені відповідною довідкою, не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 аудиторська довідка не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аудиторська довідка не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Аудиторська довідка є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який її склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто аудиторська довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Аудиторська довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Аудиторська довідка є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Аналогічні висновки наведені також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3816/19 від 07.12.2021.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що надана позивачем довідка Центрального територіального управління внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 є результатом внутрішнього аудиту позивача, який, окрім іншого, не створює ніяких наслідків для третіх осіб суб`єктів господарювання. Вказана довідка аудиту не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ціллю аудиту було оцінити процес(и) діяльності суб`єкту внутрішнього аудиту щодо: ефективності управлінських рішень при плануванні та виконанні заходів із забезпечення живучості та вибухопожежобезпеки; ідентифікації ризиків настання несприятливих наслідків в ході виконання суб`єктом внутрішнього аудиту програм КПКВ 2101210/2 "забезпечення живучості та вибухопожежобезпеки арсеналів, баз і складів Збройних Сил України" (далі - Програма забезпечення живучості) та інших нормативно-правових актів; ефективності функціонування системи внутрішнього контролю Надати рекомендації та пропозиції щодо удосконалення діяльності, усунення виявлених недоліків та порушень.

За результатами аудиту командуванню військової частини запропоновано на підставі прийнятих за результатами службових розслідувань командиром частини рішень, відобразити завищення вартості виконаних будівельних робіт на суму 24,04 тис.грн. в книгах обліку втрат і нестач та забезпечити відшкодування матеріальної шкоди нанесеної Міністерству оборони України. Винних посадових осіб притягнути до відповідальності.

Таким чином, вказані підсумки аудиту містять рекомендаційний характер, а матеріали справи не містять доказів притягнення посадових осіб замовника - військової частини НОМЕР_1 до відповідальності внаслідок неякісного виконання договірних зобов`язань виконавцем - ТОВ "Аріанда-Полісся".

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє довідку Центрального територіального управління внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 як належний та допустимий доказ на підтвердження завищення вартості робіт на заявлену суму 24 044,53 грн. виконаних за договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020, оскільки вказані у довідці обставини підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, колегія суддів не приймає в якості належного доказу невідповідності актів приймання виконаних будівельних робіт №1-5 за серпень 2020 року та №1-3 за вересень 2020 року доданий до довідки Центрального територіального управління внутрішнього аудиту за результатами аудиту перевірки окремих питань військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 - акт контрольних обмірів виконаних будівельних робіт по договору №60 від 17.05.2020 року щодо будівництва контрольно-пропускних пунктів технічних територій військової частини НОМЕР_1 (а.с. 49-51), оскільки ані вимоги чинного законодавства, ані умови договору №60 від 17.05.2020 року не визначають обов`язковим проведення контрольних обмірів для підтвердження дійсності актів виконаних робіт. При цьому за необхідності такі обміри повинні проводитись до моменту прийняття робіт та підписання відповідних актів, а не після цього.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №908/665/20.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (частина 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні у справі докази в сукупності з обставинами справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 24 044,53 грн. оскільки не доведено належними та допустимими доказами саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, як і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення.

Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 не підтверджено обґрунтованості та законності позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" на її користь матеріальних збитків (завищення вартості робіт) на загальну суму 24044,53 грн. за договором №60 на виконання робіт від 17.06.2020.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 03.10.22 р. у справі №906/395/22 без змін.

2. Справу №906/395/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" грудня 2022 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.