ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022р. Справа № 910/21405/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хілті (Україна) ЛТД»,м.Київ

До: Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега-СКС». М. Дніпро

Про: стягнення 65 138,74 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Хілті (Україна) Лтд» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Омега-СКС» (відповідач) про стягнення 65 138, 74 грн. (в т.ч.: 54277, 02 грн. - основна заборгованість; 7 364,20 грн. інфляційні нарахування, 3497,52 грн. 3% річних) заборгованості за договором поставки.

Ухвалою господарського суду м. Київа від 29.12.21р. позовну заяву ТОВ «Хілті (Україна) Лтд» до ТОВ «Омега-СКС» про стягнення 65 138, 74 грн. передано за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.22р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «Омега-СКС» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористалось, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлено належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про направлення на телефон відповідача (наявний в матеріалах справи) за допомогою мессенджера Viber копії ухвали суду про відкриття провадження в справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Хілті (Україна) Лтд» (позивач) на підставі видаткової накладної №223347 від 30.09.19р. поставлено на користь ТОВ «Омега-СКС» (відповідач) товар на суму 87 277,02грн. (а.с.5) Відповідачем прийнято продукцію ,але сплачено за нею лише 33 000,00грн; отже заборгованість відповідача станом на час ухвалення цього рішення складає 54 277,02 грн.

12.10.21р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію №12/10 про сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 54 277,02грн., а також 3% річних у розмірі 3 310,15грн. та інфляційних втрат у розмірі 7 364,20грн. Відповідач залишив цю претензію без реагування, заборгованість не сплатив ; що і стало підставою для звернення з цим позовом.

В силу приписів ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Підписана позивачем та відповідачем вищевказана видаткова накладна, яка одночасно підтверджує факт досягнення сторонами домовленості щодо предмету та ціни такого правочину, а також, факт передачі та одержання товару, свідчить про виникнення між сторонами відносин з поставки, які регулюються Параграфом 3 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки, сторонами не передбачено строк оплати поставленого товару, з огляду на вище викладені положення закону, товар повинен бути оплачений замовником (відповідачем) після його прийняття

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свій обов`язок щодо здійснення оплати поставленого товару в повному обсязі не виконав, доказів суду не надав, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 54 277,02 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних у розмірі 3 497,52грн. за період прострочення з 01.10.19р. по 23.11.2021 (з урахуванням часткової оплати) та інфляційних втрат за період з жовтня 2019р. по жовтень 2021р. у розмірі 7 364,20грн.

Судом здійснено перевірку наданих розрахунків та встановлено, позивачем арифметично не правильно здійснено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням часткової оплати поставленого товару. За підрахунками суду інфляційні втрати складають у розмірі 8 678,92грн. та 3% річних складають у розмірі 3 937,11грн.

Враховуючи те, що суд обмежений в праві виходу за межі заявлених позовних вимог (ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України), вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-СКС» (49000, м. Дніпро, вул. Луговська, буд. 65, ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хілті (Україна) ЛТД» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15, ) основну заборгованість - 54 277,02грн., 3% річних - 3 497,52грн., інфляційні втрати 7 364,20 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 28.12.22р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.