ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. Справа№ 910/6210/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Кочурової Т.О.

у присутності представників сторін:

від Хардесті Лімітед: Невмержицький С.І. - ордер серії АА №1228556 від 15.08.22

від ПрАТ "Кріпта": Арчаков Д.В. в порядку самопредставництва

від ПрАТ "Кріпта": Рибарук М.М. - ордер серії КС №917938 від 21.12.2021

від ПрАТ "Кріпта": Чабан Д.Ф. - ордер серії АІ №1265867 від 16.08.2022

розглянувши апеляційну скаргу компанії Хардесті Лімітед (Hardesty Limited) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року

у справі №910/6210/20 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Кріпта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20, серед іншого, визнано кредиторами боржника: ПрАТ "Кріпта" з грошовими вимогами на суму 14 784 224,70 грн., з яких: 35189,00 грн. - вимоги першої черги, 14 749 035,70 грн. - вимоги четвертої черги; приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Р.С. з грошовими вимогами на суму 2 255 763,95 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 2 251 223,95 грн. - вимоги четвертої черги; ПрАТ "Квазар" з грошовими вимогами на суму 4 223 842,25 грн., з яких 4 204,00 грн. - вимоги першої черги, 4 219 638,15 грн. - вимоги четвертої черги; ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" з грошовими вимогами на суму 832 613,62 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 704 453,86 грн. - вимоги четвертої черги, 123 619,76 грн. - вимоги шостої черги; ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 423 380,96 грн. - вимоги першої черги. Відмовлено ОСОБА_2 у визнанні кредитором на суму 69 877 271,00 грн., відмовлено компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508 282 551,00 грн. та відмовлено компанії Бі.Ес.Бі Кооператіве Ю.Ей у визнанні кредитором боржника на суму 75 974 660,06 грн. Крім того, вказаною ухвалою суду відмовлено ТОВ "Піллар" у відстороненні арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна, задоволено клопотання розпорядника майна ТОВ "Піллар" арбітражного керуючого Гусара І.О., припинено повноваження керівника ТОВ "Піллар" Ришкова О.О. та покладено виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, компанія Хардесті Лімітед звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року в частині відмови компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредиторських вимог до боржника на суму 254 141 276,00 грн., постановити у відповідній частині нове рішення, яким визнати та включити до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Піллар" грошові вимоги Хардесті Лімітед в сумі 254 141 276,00 грн., визнати грошові витрати в сумі 11 350,00 грн., що складають судові витрати.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

За наслідками розгляду заявлених в апеляційній скарзі вимог, постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 року (головуючий суддя Сотніков С.В., судді : Грек Б.М., Отрюх Б.В.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 в частині грошових вимог компанії Хардесті Лімітед скасовано та у скасованій частині прийнято нове рішення, яким визнано грошові вимоги компанії Хардесті Лімітед до ТОВ "Піллар" на суму 4 540,00 грн. вимог першої черги та на суму 254141276,00 грн. - вимоги, які забезпечені майном боржника.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 року касаційну скаргу ПрАТ "Кріпта" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 року у справі №910/6210/20 скасовано, справу №910/6210/20 у скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022 року вказану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/6210/20 за апеляційною скаргою компанії Хардесті Лімітед на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року, призначено її до розгляду на 16.08.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі та запропоновано їм надати суду пояснення по суті спору з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2022 року по справі №910/6210/20.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ініціюючого кредитора надійшли письмові пояснення по справі, а від представника скаржника - письмові пояснення по справі з доданими до них документами, серед яких, зокрема, клопотання про витребування доказів, а також клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю витребування відповідних доказів.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року відкладено розгляд справи на 11.10.2022 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представників ПрАТ "Кріпта" та компанії Хардесті Лімітед (Hardesty Limited) надійшли письмові пояснення по справі.

Судове засідання, призначене на 11.10.2022 року, не відбулось, оскільки через загрозу ракетних обстрілів призначені на цей день справи було знято з розгляду, про що сторін було повідомлено на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду у мережі Інтернет за посиланням https://anec.court.gov.ua/sud4873/pres-centr/news/1331871/ та на офіційній сторінці суду у Facebook.

Після усунення обставин, що зумовили зняття справ з розгляду, колегія суддів дійшла висновку визначити іншу дату та час проведення наступного судового засідання у цій справі у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л. у відпустці з 10.10.2022 по 28.10.2022, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 для розгляду справи №910/6210/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 18.10.2022 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/6210/20 за апеляційною скаргою компанії Хардесті Лімітед (Hardesty Limited) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року та призначено її до розгляду на 03.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.11.2022 відкладено розгляд справи на 06.12.2022 на підставі положень ст.216 ГПК України, частково задоволено клопотання Хардесті Лімітед про витребування доказів та витребувано у АТ "ПУМБ":

1) документи, що містять інформацію про стан розрахунку за Кредитним договором №11/CD від 19.11.2004 року, укладеного між Hardesty Limited та Закритим акціонерним товариством "Піллар" (правонаступником якого є ТОВ "Піллар"), зареєстрованого в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву та Київській області за №3809 від 02.12.2004 року;

2) документи, що містять інформацію про суму нарахованих та сплачених відсотків за Кредитним договором №11/CD від 19.11.2004 року за період 01.01.2005 - 31.01.2015;

3) копії платіжних документів на надання траншів компанією Hardesty Limited на користь ЗАТ "Піллар" (правонаступником якого є ТОВ "Піллар" ) згідно Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 року:

- від 07.12.2004р. на суму 440 000 USD;

- від 15.12.2004р. на суму 200 000 USD;

- від 21.12.2004р. на суму 729 410 USD;

- від 24.12.2004р. на суму 791 000 USD;

- від 16.03.2005р. на суму 450 000 USD;

- від 30.03.2005р. на суму 1 350 000 USD;

- від 15.04.2005р. на суму 2 145 000 USD;

- від 15.11.2005р. на суму 140 000 USD;

- від 16.11.2005р. на суму 144 000 USD;

- від 18.11.2005р. на суму 433 000 USD;

- від 22.11.2005р. на суму 190 000 USD;

- від 23.11.2005р. на суму 70 000 USD;

- від 24.11.2005р. на суму 120 000 USD;

- від 25.11.2005р. на суму 90 000 USD;

- від 28.03.2006р. на суму 160 000 USD;

- від 29.03.2006р. на суму 420 000 USD;

- від 14.06.2006р. на суму 600 000 USD;

- від 23.11.2007р. на суму 600 000 USD;

- від 27.11.2007р. на суму 450 000 USD;

- від 20.12.2007р. на суму 2 500 000 USD;

- від 05.06.2009р. на суму 1 200 000 USD.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від АТ "ПУМБ" надійшов лист-відповідь за результатами розгляду ухвали від 03.11.2022 року у даній справі про витребування доказів, а від представника скаржника - клопотання про витребування доказів, в якому останній просив суд витребувати у АТ "Перший інвестиційний банк" документи, які не були надані АТ "ПУМБ" на вимогу ухвали суду.

В судове засідання 06.12.2022 року з`явились представники ініціюючого кредитора та скаржника.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкладення розгляду справи на електронну адресу у відповідності до ч. 6 ст. 120 ГПК України, докази чого долучено до матеріалів справи.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення інших учасників провадження у справі, судова колегія дійшла висновку розпочати розгляд справи без участі представників, які не з`явились в судове засідання.

В судовому засіданні 06.12.2022 розглянуто клопотання представника компанії Хардесті Лімітед про витребування доказів, за наслідками чого, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів постановлено ухвалу від 06.12.2022 про відмову у задоволенні такого клопотання з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник скаржника в судовому засіданні 06.12.2022 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року в частині відмови компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредиторських вимог до боржника на суму 254 141 276,00 грн. та постановити у відповідній частині нове рішення, яким визнати та включити до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Піллар" грошові вимоги Хардесті Лімітед у сумі 254 141 276,00 грн. та судові витрати у сумі 11 350,00 грн.

Представники ПрАТ "Кріпта" проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваній частині - без змін.

06.12.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги компанії Hardesty Limited слід відмовити, а ухвалу місцевого господарського суду від 18.08.2021 року у даній справі в оскаржуваній частині - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі №910/6210/20 про банкрутство ТОВ "Піллар" за заявою ПрАТ "Кріпта", введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Піллар", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гусара І.О.

Відповідне оголошення про відкриття відносно ТОВ "Піллар" провадження у справі про банкрутство офіційно оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 21.12.2020 року за №65630.

Після публікації вказаного оголошення 19.01.2021 року (згідно відмітки на конверті 15.01.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду надійшла заява компанії Hardesty Limited з грошовими вимогами до боржника на суму 9057066,14 доларів США, що за курсом НБУ становить 254 141 276,00 грн., з яких: 7109975,35 дол. США (199 505 908,00 грн.) - основний борг та 1947090,79 дол. США (54 635 367,00 грн.) прострочені проценти за користування кредитом.

В обґрунтування своїх вимог кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань за Кредитним договором №11/CD від 19.11.2004.

Крім того, у поданій заяві кредитором повідомлено про забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004 на підставі укладеного між Компанією Хардесті Лімітед як заставодержателем та боржником як заставодавцем договору застави майна та виробничого обладнання № 011208/1 від 01.12.2008 з урахуванням додаткової угоди №1 від 02.04.2018 до договору застави №011208/1 від 01.12.2008.

На підтвердження заявлених вимог кредитором до заяви додано низку документів у копіях, зокрема: свідоцтво про реєстрацію Hardesty Limited, кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 з додатковими угодами до нього, реєстраційне свідоцтво №3809 від 02.12.2004 вказаного кредитного договору з додатками, довідка ПАТ "ПУМБ" № КНО-67.4.1/30 від 05.02.2015 року щодо стану розрахунків за договором, деталізований розрахунок заборгованості, акт звірки взаємних розрахунків за кредитним договором станом на 18.12.2020 року, дані про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитом та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентом станом на 01.02.2020, договір застави майна та виробничого обладнання №011208/1 від 01.12.2008 року з додатковою угодою №1 від 02.04.2018 року до нього, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В подальшому, кредитором також додано копію Виписки від 03.08.2018 року з відомостями про реєстрацію Національним банком України кредитного договору/договору позики від 19.11.2004 року.

Розпорядником майна боржника згідно повідомлення про розгляд вимог кредитора №02-01/31-29 від 05.02.2021 року заявлені вимоги компанії Hardesty Limited у повному обсязі не визнано, оскільки вони ґрунтуються на правочинах, які були укладені боржником із заінтересованою особою стосовно боржника у розумінні термінів Кодексу України з процедур банкрутства, що є підставою для визнання таких правочинів недійсними у відповідності до ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

За наслідками розгляду заявлених вимог у попередньому засіданні ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20, зокрема, відмовлено компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508 282 551,00 грн., вирішено інші процесуальні питання.

Місцевий господарський суд, приймаючи ухвалу в наведеній частині, виходив з того, що грошові вимоги компанії Hardesty Limited до ТОВ "Піллар" не підтверджені відповідними доказами, зокрема первинними документами, а додані до заяви документи не прийнято судом у якості доказів на підтвердження наявності заборгованості боржника перед кредитором станом на дату подання відповідної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 47 КУзПБ ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Оскільки доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині відмови у визнанні вимог компанії Hardesty Limited до боржника, то у відповідності до ст. 269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині. В інший частині ухвала місцевого господарського суду не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваній частині шляхом повторного дослідження заяви компанії Hardesty Limited та доданих до неї доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 19.11.2004 між Hardesty Limited та ЗАТ "Піллар" (правонаступником якого є ТОВ "Піллар"), як позичальником, укладено Кредитний договір №11/CD, за умовами якого Кредитор строком на 5 років з дати отримання першого траншу, з відсотковою ставкою 7% річних, надає позичальнику кредит для поповнення обігових коштів у розмірі 10 000 000,00 дол. США у вигляді щомісячних траншів, відповідно до заявок позичальника.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Кредитного договору позичальник сплачує відсотки по річній ставці визначеній кредитором 7 (сім) % річних для відсоткового періоду за 1 місяць. позичальник сплачує відсотки за фактичний час користування кредитом (траншем/частинами). Відсотки нараховуються з дати надходження кредиту/частини на банківський рахунок позичальника, включаючи цю дату, до дати повного погашення кредиту. При цьому враховується фактична кількість календарних днів користування кредитом.

На підтвердження укладення Кредитного договору Національним банком України видано реєстраційне свідоцтво № 3809.

26.11.2007 між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої внесено зміни до "Розділу І. Предмет Договору" згідно з якими Кредитор, строком на 6 років з дати отримання першого траншу, з відсотковою ставкою 7% річних, надає позичальнику кредит для поповнення обігових коштів у розмірі 15 000 000,00 доларів США у вигляді траншів, відповідно до заявок позичальника.

25.10.2010 між Кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду №8 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої частину 2 пункту 1.1. Розділу І "Предмет Договору" викладено у наступній редакції "Кредит надається строком на 7 (сім) років з дати отримання першого траншу з відсотковою ставкою визначеною як: 4,5 відсотків річних, відповідно до положень Розділу III "Відсотки та відсотковий період".

Пункт 3.1. Розділу III "Відсотки та відсотковий період" викладено у наступній редакції "За користуванням Кредитом Позичальник щомісячно сплачує на користь кредитора відсотки від використовуваного ним розміру Кредиту (його частини) по ставці у 4,5 % річних".

Пункт 10.1. Розділу VIII "Набрання чинності та строк дії Договору" викладено у наступній редакції "Договір набирає чинності з дати його реєстрації відповідно до нормативних актів Національного Банку України, і діє до 30 січня 2012 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором".

27.01.2015 між кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду № 12 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої пункт 10.1. Розділу VIII "Набрання чинності та строк дії Договору" викладено у наступній редакції "Договір набирає чинності з дати його реєстрації у Національному Банку України, і діє до 30 квітня 2017 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором".

Крім того, судом також встановлено, що 01.12.2008 між Hardesty Limited, як заставодержателем, та ЗАТ "Піллар" (правонаступником якого є ТОВ "Піллар"), як заставодавцем, укладено договір застави майна та виробничого обладнання № 011208/1 для забезпечення сплати заставодавцем заставодержателю усього існуючого та майбутнього боргу, який виник або виникне на. підставі укладеного між ними Кредитного договору, а також враховуючи вже укладений Кредитний договір № 11/CD від 19.11.2004.

Відповідно до умов вказаного Договору застави, заставодавець передає заставодержателю в заставу належне заставодавцю майно та майнові права згідно переліку наведеного в Додатку № 1 до Договору. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, вартість якого становить 14 018 368,25 дол. США.

02.04.2018 між Заставодержателем та Заставодавцем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору застави № 011208/1 від 01.12.2008, відповідно до якої пункт 1.1 Розділу 1 "Предмет договору та вартість застави" викладено в наступній редакції: "1.1 За цим Договором заставодавець передає заставодержателю в заставу майно та майнові права згідно переліку, наведеного в додатку №1-Г до Договору".

Як зазначає кредитор у своїй заяві, на підставі Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 року ним надано боржнику кредит на загальну суму 13219410,00 доларів США, з яких останній повернув лише 6 109 434,73 доларів США, у зв`язку з чим залишок боргу за кредитом становить 7 109 975,35 доларів США. На підтвердження даної заборгованості надано довідку ПАТ "ПУМБ" №КНО-67.4.1/30 від 05.02.2015.

Крім того, за користування кредитними коштами нараховані відсотки у розмірі 5 644 940,82 доларів США, з яких боржником сплачено 3 697 850,03 доларів США, тобто борг за відсотками становить 1 947 090,79 доларів США.

Наведені суми боргу, за твердженням кредитора, погоджені в підписаному сторонами акті звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020, а також "Даними про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитом та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентом" станом на 01.02.2020.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями Додаткової угоди №12 від 27.01.2015 до Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 договір набирає чинності з дати його реєстрації у Національному Банку України, і діє до 30 квітня 2017 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволені кредиторських вимог, серед іншого зазначив, що матеріали справи не містять доказів здійснення реєстрації Додаткової угоди № 12 від 27.01.2015 до Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 у Національному Банку України, у зв`язку з чим остання не набрала чинності, а тому, враховуючи положення Кредитного договору, строк повернення кредиту у повному обсязі становив до 07.12.2011, а строк дії договору закінчився 30.04.2017, як наслідок підписання ТОВ "Піллар" акту звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020 свідчить про прийняття боржником зобов`язань, строк позовної давності по яким закінчився.

Як встановлено колегією суддів та вбачається матеріалів справи, на підтвердження реєстрації у Національному банку України додаткової угоди №12 від 27.01.2015 за №3809/6 від 27.02.2015, компанією Хардесті Лімітед надано копію Виписки з відомостями про реєстрацію Національним банком України кредитного договору/договору позики в іноземній валюті, що передбачає виконання резидентом-позичальником боргових зобов`язань перед нерезидентом (на підставі запису з Електронного реєстру повідомлень про договори, що ведеться Національним банком України), станом на 03.08.2018.

Однак, направляючи справу №910/6210/20 до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 року зазначив, що наявна у матеріалах справи копія Виписки від 03.08.2018 року з відомостями про реєстрацію Національним банком України кредитного договору/договору позики від 19.11.2004 року не відповідає встановленим законодавством України вимогам щодо її оформлення з метою подання до суду, не містить відмітки про її засвідчення, на ній відсутні слова "Згідно з оригіналом", назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копії.

Під час нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції скаржником надано та судом до матеріалів господарської справи №910/6210/20 долучено копію Виписки з відомостями про реєстрацію Національним банком України кредитного договору/договору позики в іноземній валюті, що передбачає використання резидентом-позичальником боргових зобов`язань перед нерезидентом (на підставі запису з Електронного реєстру повідомлень про договори, що ведеться Національним банком України), станом на 03.08.2018 по кредитному договору №11/CD від 19.11.2004 року, належним чином завірену повноважною особою АТ "Перший інвестиційний банк" (т.5 мат.оск.,арк.с.166).

Жодних обставин, які б викликали сумніви у достовірності копії даної Виписки, яку оформлено згідно встановлених законодавством України вимог, судом не встановлено та учасниками провадження у справі не зазначено.

З даної виписки вбачається факт реєстрації у Національному Банку України, в тому числі Додаткової угоди №12 від 27.01.2015 до Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004, що свідчить про набрання нею чинності, як наслідок, про помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, місцевий господарський суд також зазначив, що пунктом 1 Додаткової угоди №10 від 11.04.2012 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 передбачено, що позичальник має право здійснювати сплату відсотків та повернення кредиту або його частин Кредитору тільки за умови виконання вимог встановлених у пункті 2.3. Договору №186-CB/SUBORD від 11.04.2012 про підпорядкування Підпорядкованих прав вимог, укладених між Публічним акціонерним товариством "УніКредит Банк", кредитором та позичальником.

Отже, право боржника щодо погашення заборгованості за кредитом обмежене умовами Договору №186-CB/SUBORD від 11.04.2012, копія якого до матеріалів заяви не долучена, а відтак, суд позбавлений можливості встановити дійсні умови щодо порядку та строків повернення кредиту та сплати відсотків за Кредитним договором №11/CD від 19.11.2004.

Такі висновки місцевого господарського суду апеляційним судом відхиляються, оскільки пункт 1 Додаткової угоди №10 від 11.04.2012 року був виключений сторонами згідно з умовами пункту 1 додаткової угоди № 12 від 27.01.2015, яка набрала чинності, як було установлено вище, з 27.02.2015 у зв`язку з її реєстрацією у Національному банку України.

Крім того, як вбачається з поданої заяви, на підтвердження заявлених вимог кредитором до заяви додано, зокрема, підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020 року.

Згідно Додаткової угоди № 12 від 27.01.2015 до Кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 договір набирає чинності з дати його реєстрації у Національному Банку України, і діє до 30 квітня 2017 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором.

Отже, навіть з урахуванням умов Додаткової угоди № 12 від 27.01.2015, колегія суддів в даному випадку погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що підписання ТОВ "Піллар" акту звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020 свідчить про прийняття боржником зобов`язань, строк позовної давності по яким закінчився 30.04.2020 року.

Таким чином, вчинення дій по підписанню акту звірки взаємних розрахунків після спливу строку позовної давності по відповідним зобов`язанням свідчить про недобросовісність в даному випадку дій сторін.

Більш того, стосовно наданого акту звірки взаєморозрахунків як доказу на підтвердження наявної заборгованості судова колегія зазначає наступне.

За приписами статті 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Цей перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз викладеного свідчить, що за своєю правовою природою первинні документи є документами,які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що акт звірки взаємних розрахунків від 30.07.2020 не є майновою дією боржника (така ж позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/9004/13), не свідчить про проведення певної господарської операції, оскільки сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом; при цьому акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами (позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №910/866/20, від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17).

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №910/4994/18).

Судова колегія також відзначає, що саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.

На цьому також було наголошено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 06.07.2022 року і в даній справі, направляючи її на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, як правомірно встановлено судом першої інстанції, жодних первинних документів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ "Піллар" за Кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004 перед Hardesty Limited кредитором до заяви не долучено та матеріали справи не містять.

Крім того, виконуючи вказівки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 06.07.2022, з метою повного всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, ухвалою суду від 03.11.2022 задоволено клопотання апелянта (вх.№09.1-13/12208/22 від 16.08.2022 року) та витребувано у АТ "ПУМБ" докази на підтвердження заборгованості ТОВ "Піллар" перед Hardesty Limited, в тому числі і первинні документи.

28.11.2022 на адресу суду від АТ "ПУМБ" надійшов лист-відповідь б/н від 17.11.2022 за результатами розгляду ухвали від 03.11.2022 у даній справі про витребування доказів, в якому АТ "ПУМБ" повідомило, що у банку немає можливості надати відповідні первинні документи, що підтверджують здійснення банківських операцій, визначених у п.п. 2,3 ухвали, через закінчення строків їх зберігання.

Тобто, як встановлено судом, банківською установою зазначено про відсутність у неї визначених у п.п. 2,3 ухвали первинних документів, що підтверджують здійснення банківських операцій, саме через закінчення строків їх зберігання, а отже документи, строк зберігання яких закінчився, не можуть перебувати ані у АТ "ПУМБ", ані в іншій фінансовій установі.

При цьому, скаржник, як сторона Кредитного договору, яка за його умовами зобов`язувалась надати боржнику кредит, зі свого боку повинна була мати відповідні докази на підтвердження факту надання боржнику коштів згідно його заявки на отримання траншу.

В порушення відповідного обов`язку, таких первинних документів апелянтом під час звернення до суду з кредиторськими вимогами не надано.

В свою чергу, на підтвердження наявності заборгованості за Кредитним договором №11/CD від 19.11.2004 та її розміру, окрім акту звірки взаємних розрахунків, кредитор надавав довідку ПАТ "ПУМБ" №КНО-67.4.1/30 від 05.02.2015, згідно якої станом на дату видачі Довідки відповідно до Кредитного договору Hardesty Limited на користь боржника сплачено 13 219 410,00 доларів США, а боржником сплачено на користь Hardesty Limited за основною сумою боргу 6 109 434,65 доларів США, за процентами 3 697 850,03 доларів США, а також копію звітного файлу 4РХ "Дані про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитами та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентами" станом на 01.02.2020.

Разом з тим, зазначені документи правомірно не взято судом першої інстанції у якості належного доказу на підтвердження заборгованості ТОВ "Піллар" перед Хардесті Лімітед (Hardesty Limited) за укладеним кредитним договором, з огляду на відсутність саме первинних документів, які б підтверджували здійснення сторонами такого договору господарських операцій та на підставі яких суд мав би можливість встановити факт наявності відповідної заборгованості

Окрім наведеного, під час розгляду заяви Компанії Hardesty Limited суд апеляційної інстанції також враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 12.10.2021 року у справі №01/1494(14-01/1494) стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та стосовно ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство.

Так, згідно наведеної постанови, на підставі аналізу законодавства про банкрутство, яким керується суд на стадії попереднього засідання під час розгляду кредиторських вимог, у сукупності з положеннями процесуального закону щодо диспозитивності у господарському процесі, щодо прав та обов`язків кредитора як сторони у справі про банкрутство, щодо порядку доведення стороною даних, вказаних в обґрунтування своїх вимог і заперечень, щодо порядку надання доказів у справі, а також з урахуванням численної практики Верховного Суду з даного питання, судом касаційної інстанції зроблено наступні висновки:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- проте, обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);

- відтак, завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду: від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17);

- ухвала, прийнята за результатами попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів; для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня) (постанови: від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17);

- метою апеляційного суду є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно (постанова Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/116/18).

Наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог. Така правова позиція викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.09.2021 року у справі №910/866/20, від 27.05.2021 у справі № 924/556/20, від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18.

Так, предметом розгляду у цьому судовому провадженні є грошові вимоги Компанії Hardesty Limited що ґрунтуються на укладеному між Hardesty Limited та боржником Кредитному договорі №11/CD від 19.11.2004.

На підтвердження заявлених вимог кредитором надано низку документів у копіях, зокрема: свідоцтво про реєстрацію Hardesty Limited, кредитного договору №11/CD від 19.11.2004 з додатковими угодами до нього, реєстраційне свідоцтво №3809 від 02.12.2004 вказаного кредитного договору з додатками, довідка ПАТ "ПУМБ" №КНО-67.4.1/30 від 05.02.2015 року щодо стану розрахунків за договором, деталізований розрахунок заборгованості, акт звірки взаємних розрахунків за кредитним договором станом на 18.12.2020 року, дані про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитом та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентом станом на 01.02.2020, договір застави майна та виробничого обладнання № 011208/1 від 01.12.2008 року з додатковою угодою №1 від 02.04.2018 до нього, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Виписка від 03.08.2018 з відомостями про реєстрацію НБУ кредитного договору/договору позики від 19.11.2004 року.

В розумінні положень ГПК України подані компанією Hardesty Limited документи є доказами, на підставі яких суди встановлюють обставини, що входять до предмета доказування у справі.

З цього приводу слід зазначити, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Саме на цьому принципі акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 814/803/17.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Отже, за своєю правовою природою такий предмет спору не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі №911/2498/18.

Крім того, правового висновку про обґрунтованість відмови судів у визнанні грошових вимог кредитора-заявника внаслідок неподання таким кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором суди дійшли у справах №910/21939/15 (постанова Верховного Суду 23.04.2019) та №904/2104/19 (постанова Верховного Суду 28.07.2020). Така практика є сталою судовою практикою як при застосуванні статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так при застосуванні статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи вищевикладене, повторно переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог компанії Hardesty Limited та виконавши вказівки Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду шляхом дослідження заяви кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів у їх сукупності із забезпеченням дотримання принципу змагальності та найбільш відповідного цьому принципу стандарту доказування - стандарту переваги більш вагомих доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у визнанні компанії Hardesty Limited кредитором боржника з огляду на недоведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Отже, твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 18.08.2021 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу господарського суду міста Києва в оскаржуваній компанією Hardesty Limited частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

При цьому, вказівка у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали суду від 18.08.2021 року про відмову компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508 282 551,00 грн., в той час як кредитором було заявлено та судом фактично розглянуто вимоги на суму 254 141 276,00 грн., не є підставою для скасування та зміни оскаржуваної ухвали, оскільки це не призвело до прийняття неправильного судового рішення, не порушує права учасників провадження у справі та за свою суттю є арифметичною помилкою, яку може бути виправлено судом першої інстанції згідно положень ст. 243 ГПК України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу компанії Хардесті Лімітед (Hardesty Limited) на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 в частині відмови компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредиторських вимог до боржника на суму 254141276,00 грн. залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 26.12.2022 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник