РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2022Справа №910/6575/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада"
доФізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича
простягнення 18 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Коваленко А.О.
відповідач:Волосина А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича про стягнення 18 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" зазначає, що на виконання своїх зобов`язань за укладеним з відповідачем у спрощений спосіб договором підряду ним було оплачено виконання Фізичною особою-підприємцем Волосиною Антоном Вікторовичем робіт з виготовлення монтажних плит у кількості 6 комплектів загальною вартістю 18 000,00 грн., в той час як відповідачем не виготовлено та не передано позивачу відповідні монтажні плити, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" звернулось до Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича із претензією, в якій повідомляло останнього про відмову від укладеного у спрощений спосіб договору підряду (про розірвання договору в односторонньому порядку) та просило повернути кошти у розмірі 18 000,00 грн., сплачені в якості авансу. Оскільки відповідачем не було повернуто суму коштів у розмірі 18 000,00 грн., позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення даної суми коштів в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2022 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 29.07.2022) відкрито провадження у справі №910/6575/22; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; призначено судове засідання на 06.09.2022.

31.08.2022 засобами поштового зв`язку до суду від Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що строк виконання робіт за договором підряду не був погоджений сторонами договору, а виконання робіт з виготовлення 6 комплектів монтажних плит згідно індивідуального замовлення позивача протягом одного робочого дня фізично не можливе. Так, відповідач зазначає, що ним було виконано підрядні роботи 15.11.2021, про що позивача було повідомлено у телефонному режимі. Крім того, відповідач вказує, що у позивача були відсутні підстави для розірвання договору та такі дії ним були вчинені після фактичного виконання Фізичною особою-підприємцем Волосиною Антоном Вікторовичем робіт з виготовлення 6 комплектів монтажних плит згідно індивідуального замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада".

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 13.09.2022.

09.09.2022 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач запевнив позивача що одразу після перерахування коштів на його розрахунковий рахунок, позивач зможе отримати замовлені плити і ця домовленість відображена у рахунку. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" вказує, що укладений сторонами договір є змішаним та у ньому містяться положення договорів поставки та підряду, а відтак відповідач не був позбавлений можливості залучити до виконання робіт третіх осіб для своєчасного передання позивачу замовленого товару (результату робіт). При цьому, представник позивача зазначає, що 15.11.2022 приїхав на виробництво відповідача та побачив, що останній навіть не приступив до виконання робіт, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" реалізувало своє право на розірвання договору.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 долучено відповідь на відзив до матеріалів справи №910/6575/22; вирішено здійснювати розгляд справи №910/6575/22 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 29.09.2022.

14.09.2022 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича надійшли прінт-скріни з монітору камер спостереження із зображеннями комплектів монтажних плит, а також листи Волосини А.В. у відповідь на претензію позивача. Також Волосина А.В. повідомляє, що контактна особа по прийняттю замовлення, обговорення деталей з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" - Івченко Вадим Станіславович, на даний час проходить службу в лавах Збройних Сил України.

22.09.2022 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що між сторонами погоджено умови договору підряду та відсутні підстави вважати, що між сторонами виникли правовідносини поставки товару. Також відповідач підтвердив, що 15.11.2021 представник позивача відвідав виробництво, однак зазначає, що Волосина А.В. не відповідав на дзвінки представників позивача оскільки 13-14 листопада 2021 року являлись вихідними днями. В свою чергу відповідач стверджує, що коли представник позивача прибув на виробництво то плити вже пройшли два перші найбільш затратні у часі етапи виробництва та залишалось розмітити та просвердлити в них отвори, що було виконано 15.11.2021 після візиту представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада".

В підготовчому засіданні 29.09.2022 працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" - Жилінським О.В. було надано пояснення по справі, в яких повідомляється, що він також відвідував виробництво відповідача 12.11.2021, де токар йому повідомив, що матеріали для плит не закуплені та роботи по їх виготовленню не розпочинались, у зв`язку з чим 14.11.2021 позивачем було знайдено нового виконавця робіт, а при повторному прибутті 15.11.2021 на виробництво відповідача представнику позивача було повідомлено, що плити будуть готові лише 21.11.2021, у зв`язку з чим він повідомив про порушення Фізичною особою-підприємцем Волосиною Антоном Вікторовичем своїх зобов`язань та необхідність повернення сплачених коштів. Натомість 15.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Вада" було оплачено виготовлення плит іншому суб`єкту і 16.11.2021 плити вже були доставлені на територію об`єкту по ремонту кормового бункеру.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 запропоновано позивачу надати повну переписку; роз`яснено відповідачу порядок подачі заяви свідка; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 18.10.2022.

18.10.2022 в підготовчому засіданні працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" - ОСОБА_1 було надано пояснення по справі, за змістом тотожні поясненням, поданим 29.09.2022, до яких було долучено переписку між представниками сторін в месенджері Viber.

Натомість відповідачем 18.10.2022 в підготовчому засіданні було подано до суду заяву свідка ОСОБА_2 (який після отримання поранення в ході виконання бойового завдання проходив лікування у м. Києві), в якій свідок повідомляв, що 10.11.2021 представник позивача прибув на виробництво відповідача, де було досягнуто домовленості з виготовлення плит на індивідуальне замовлення у найкоротший можливий час за умови перерахування передоплати для закупівлі необхідних матеріалів. 11.11.2021 було здійснено закупівлю матеріалів та в цей же день закуплений товар був відправлений для порізки на плазморізі. Свідок вказує, що 12.11.2021 йому зателефонував представник позивача та вніс зміни в креслення монтажних плит, натомість 13-14 листопада 2021 були вихідними днями, тому плити були отримані від цеху з порізки металу лише 15.11.2021 та того ж дня на виробництво прибув представник позивача та вимагав якнайшвидше завершити виготовлення плит, оскільки в нього "горять" строки. ОСОБА_2 стверджує, що 15.11.2021 плити були виготовлені, про що представника позивача було повідомлено у телефонному режимі, однак останній відповів, що замовив виготовлення плит на іншому підприємстві та вимагав повернути попередню оплату.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 долучено заяви свідків до матеріалів справи №910/6575/22; долучено подані відповідачем докази до матеріалів справи; закрито підготовче провадження у справі №910/6575/22; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи по суті на 10.11.2022; викликано в наступне засідання ОСОБА_1 в якості свідка, явку якого зобов`язано забезпечити позивача; викликано в наступне засідання ОСОБА_2 в якості свідка, явку якого зобов`язано забезпечити відповідача.

Оскільки призначене на 10.11.2022 судове засідання не відбулося б у зв`язку з перебуванням судді Бойка Р.В. у відпустці, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 призначено судове засідання у справі №910/6575/22 на 29.11.2022; викликано в наступне засідання ОСОБА_1 в якості свідка, явку якого зобов`язано забезпечити позивача; викликано в наступне засідання ОСОБА_2 в якості свідка, явку якого зобов`язано забезпечити відповідача.

В судовому засіданні 29.11.2022 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_1 та протокольною ухвалою від 29.11.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.12.2022.

В судовому засіданні 01.12.2022 представником позивача було подано додаткові пояснення, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" зазначає, що термін виготовлення спірних плит був погоджений сторонами до 12.11.2021, а твердження позивача про те, що таким терміном було 11.11.2021 обумовлені невірним розумінням керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" домовленостей між його представником - Жилінським О.В. та представником відповідача. Щодо видалених у переписці між представниками сторін в месенджері Viber повідомлень, то позивач вказує, що такі повідомлення були видалені на прохання самого відповідача видалити зайві зображення прикладів застосування та вигляду пластин та залишити лише ті, які відповідають технічним характеристикам замовлення.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.12.2022; викликано в наступне засідання ОСОБА_2 в якості свідка, явку якого зобов`язано забезпечити відповідача.

В судове засідання 06.12.2022 прибули представник позивача та відповідач, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, а відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні 06.12.2022 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 06.12.2022 судом завершено розгляд справи №910/6575/22 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 Фізичною особою-підприємцем Волосиною Антоном Вікторовичем було виставлено рахунок №88 від 10.11.2021 на суму 18 000,00 грн. на оплату виготовлення 6 комплектів монтажних плит.

У верхньому колонтитулі даного рахунку міститься зазначення, що оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів. Повідомлення про оплату є обов`язковим, в іншому випадку не гарантується наявність товарів на складі. Товар відпускається за фактом надходження коштів на п/р постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспортів.

10.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Вада" було перераховано на розрахунковий рахунок Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича кошти у розмірі 18 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1027 від 10.11.2021 з призначенням платежу - оплата за послуги згідно рахунку №88 від 10.11.2021, без ПДВ.

Листом вих. №00103 від 16.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" звернулось до Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича, в якому просило повернути 18 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням терміну поставки послуги (виготовлення монтажних плит) у кількості 6 комплектів.

Листом вих. №2 від 22.11.2021 Фізична особа-підприємець Волосина Антон Вікторович повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада", що попередня оплата була витрачена на закупівлю матеріалів та заробітну плату, в той час як замовлення було виготовлене 15.11.2021, у зв`язку з чим просив забрати плити.

Листом вих. №3 від 13.12.2021 Фізична особа-підприємець Волосина Антон Вікторович звернувся до Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада", в якому зазначав, що повернення коштів неможливе так як вони витрачені на закупівлю матеріалів для виготовлення плит, замовлення є індивідуальним, а тому лише Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" має розуміння щодо можливості подальшого використання плит, у зв`язку з чим відповідач просив позивача забрати плити. До вказаного листа було долучено підписаний відповідачем та скріплений його печаткою акт надання послуг №76 від 15.11.2021.

Між сторонами виник спір щодо наявності підстав для повернення коштів у розмірі 18 000,00 грн., які перераховані позивачем в якості попередньої оплати, та, на його думку, мають бути повернуті у зв`язку із порушенням строків передачі замовлення та втратою у позивача інтересу до нього.

Перед судом для правильного вирішення спору постали такі питання:

1. Яка правова природа правовідносин, які склалися між сторонами?

2. Який строк виконання зобов`язання, яке виникло між сторонами?

3. Чи виникло у відповідача зобов`язання з повернення коштів, які сплачені позивачем в якості попередньої оплати?

Щодо першого питання.

Версія позивача щодо правової природи правовідносин сторін не однозначна, адже в позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" посилалось на укладення сторонами договору підряду та наводило норми, які регулюють правовідносини за договором підряду. Однак в подальшому - у відповіді на відзив позивач почав стверджувати, що сторонами укладено змішаний договір, якій містить в собі як умови договору підряду, так і умови договору поставки, та поряд із посиланням на норми Глави 61 Цивільного кодексу України міститься посилання на статті 692, 693 Глави 54 Цивільного кодексу України.

Версія відповідача - між сторонами виникли правовідносини за договором підряду.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З аналізу положень ст.ст. 655, 656, 712, 837 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із відмінностей підряду від купівлі-продажу/поставки є фізичне існування в природі товару, який підлягає передачі одержувачу у особи, яка передає річ чи інших осіб.

Необхідність виготовлення об`єкта на замовлення та за завданням одержувача є притаманною рисою підряду та дозволяє відрізнити такий правочин від правочину купівлі-продажу чи поставки.

Судом встановлено, що найменування товару за рахунком №88 від 10.11.2021 зазначено "виготовлення монтажних плит".

Наявність дієслова "виготовлення" виключає їх наявність у відповідача на момент виставлення рахунку.

Показами обох свідків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується, що спірні плити (плити з характеристиками, необхідними Товариству з обмеженою відповідальністю "Вада") були відсутні у відповідача та підлягали виготовленню Фізичною особою-підприємцем Волосиною Антоном Вікторовичем на замовлення та за кресленнями позивача.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини підряду.

Щодо другого питання.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодекс України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

В рахунку №88 від 10.11.2021 сторонами не погоджено строків виконання робіт.

Твердження позивача, що зазначення в верхньому колонтитулі рахунку речення наступного змісту - "товар відпускається за фактом надходження коштів на п/р постачальника, самовивозом, за наявності довіреності" є погодженням виконання робіт на наступний день спростовується показами обох свідків - особами, які домовлялись від імені обох сторін про умови виготовлення та передачі замовлення - ОСОБА_3 (який діяв від імені позивача) та ОСОБА_2 (який діяв від імені відповідача). Зокрема, поясненнями свідка позивача - ОСОБА_3 , який вказав, що на його думку, у середу 10.11.2021 було погоджено, що роботи мали бути виконані до 12.11.2021 (п`ятниці).

Із долученого позивачем листування в месенджері Viber також вбачається, що представник позивача 10.11.2021 о 17 год. 07 хв. надсилає повідомлення такого змісту: "Прошу виготовити до п`ятниці", за відсутності чіткого акцептування такого прохання.

Сторонами не заперечується, що листування з абонентом "Вадим ТОКАРНые" велося з ОСОБА_2 , а з абонентом "Токарь" - з Волосиною А.В .

Наведене спростовує версію позивача про те, що строк виконання зобов`язання відповідача був визначений 11.11.2021.

За відсутності чіткого погодження строку виконання робіт підлягає застосуванню частина 2 статті 846 Цивільного кодексу України щодо виконання робіт у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Зокрема, на підтвердження такої розумності позивач посилається на строки виготовлення аналогічних робіт у іншого підрядника, які погодили істотні умови 14.11.2021, оплатили 15.11.2021, а 16.11.2021 вже було одержано результат.

Позивач вказує, що роботи не були виготовлені в понеділок (15.11.2021) зранку, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" втратило інтерес до замовлення, в той час як відповідач стверджує, що роботи були завершені 15.11.2021 увечері, проте позивач не приїжджав їх забирати, а 16.11.2021 надіслав листа про повернення коштів.

За змістом пояснень свідків та аналізу матеріалів справи, суд вважає, що дійсно для виготовлення подібних деталей достатньо було дві доби. При цьому, судом встановлено, що в первісних кресленнях, які направлялися в месенджері Viber абоненту "Вадим ТОКАРНые" ( ОСОБА_2 ) 10.11.2021 о 16 год. 11 хв. діаметр отворів становив 27 мм, а в кресленнях, які направлялися в месенджері Viber абоненту "Токарь" (безпосередньо Волосині А.В. ) 12.11.2021 о 14 год. 38 хв. - діаметр цих же отворів становив 26 мм.

Відтак, відбулася зміна позивачем умов замовлення, що обґрунтовано призводило до зміни строків виконання робіт. Оскільки така зміна відбулася 12.11.2021, то відповідач обґрунтовано вважав можливим перенесення виконання робіт на один день - тобто до кінця дня 15.11.2021 (оскільки 13 та 14 листопада 2021 року були вихідними).

За цих обставин посилання на перевірку стану виконання замовлення згідно частин 1, 2 ст. 849 Цивільного кодексу України у п`ятницю 12.11.2021 суд вважає передчасною. Суд відзначає непослідовну позицію позивача, який до відповіді на відзив приклав до матеріалів справи лише частину листування в месенджері Viber (яке судячи із часу на мобільному телефоні було зроблено одномоментно і поданими в подальшому), і після уточнюючих запитань суду долучив решту таких фото (які містять зміну діаметру отворів в період між 10.11.2021 та 12.11.2021) до показів свідка.

Також суд відзначає, що значна частина повідомлень видалена, і адвокат позивача спочатку це пояснював "тим що це особисте листування", що спростував його ж свідок - ОСОБА_1 . Суд хотів би побачити таке листування з телефону іншого свідка - ОСОБА_2 , який його вів, проте останній пояснив видалення даних повідомлень в месенджері Viber наказом командира з огляду на мобілізацію свідка до Збройних Сил України, що суд вважає переконливим та логічним.

Суд не зміг себе переконати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада", подаючи позов, та обидва листи-вимоги про повернення коштів, не володіло інформацією від ОСОБА_1 (особи, яка оформлювала замовлення) стосовно того, що термін виконання замовлення не було погоджено на 11.11.2021. Послідовне відстоювання такої версії є проявом непослідовної поведінки позивача, адже достеменно знаючи, що особа, яка оформлювала замовлення, просила його виготовити до 12.11.2021, зазначення у претензіях та позові, що термін виконання робіт було встановлено 11.11.2021, свідчить про недобросовісність позивача. Це може бути обумовлене намаганням позивача обґрунтувати у такий спосіб погодження строку виконання зобов`язання його невиконанням 11.11.2021 і як наслідок наявність правових підстав для повернення коштів.

Відповідь на друге питання: до кінця дня понеділка 15.11.2021 відповідач міг правомірно виконати замовлення та таке виконання було б своєчасним.

Щодо третього питання.

Положеннями ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено випадки, за яких замовник може відмовитись від договору підряду, а саме:

- на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України - у будь-який час до закінчення роботи, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

- на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

- на підставі частини 3 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Окремо суд вбачає за необхідне зазначити, відмова замовника від договору, яка за своєю суттю є одностороннім правочином, може бути вчинена виключно до моменту завершення виконання підрядником робіт та має бути доведена до підрядника (шляхом направлення письмового листа) з чітким посиланням на правову підставу (норму Цивільного кодексу України), у відповідності до якої замовник відмовляється від договору підряду.

В той час, як відсутність факту вчинення замовником одностороннього правочину відмови від договору підряду на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 849 Цивільного кодексу України виключає обґрунтованість висновку про те, що правовідносини сторін за договором підряду припинились, та/або, що таке прострочення підрядника не влаштовувало замовника.

Прострочення підрядником виконання робіт лише дає право замовнику на відмову від договору згідно ч.ч. 2, 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, проте не є автоматичною підставою припинення правовідносин сторін за договором підряду.

Таким чином, не дивлячись на наявність у замовника права в будь-який момент відмовитися від договору з посиланням на відповідну підставу відмови виключно до моменту одержання результатів робіт (під час активного прострочення підрядника), замовник, у випадку не реалізації цього права, передбаченого ст. 849 Цивільним кодексом України, мав обов`язок прийняти належним чином передані роботи.

Право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків на підставі частини 2 ст. 849 Цивільного кодексу України виникає у замовника коли підрядник а) не розпочав роботу, б) виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Підстав вважати, що підрядник своєчасно не розпочав виконання робіт у суду немає, адже свідок позивача - ОСОБА_1 підтвердив версію відповідача стосовно того, що він розумів, що станом на день розміщення замовлення (10.11.2021) у відповідача був відсутній матеріал для його виготовлення та він підлягав придбанню.

Не послідовним є покази свідка ОСОБА_1 , який а) в письмових заявах вказує, що 12.11.2021 виїхав на місце виробництва, де після розмови з токарем (особисто з Волосиною А.В. ) встановив, що матеріал для плит не закуплено та роботу ніхто не починав, б) в месенджері Viber направляє 12.11.2021 о 14:36 та о 14:38 креслення деталей (одне з яких містить відмінний діаметр, ніж той, що було направлено 10.11.2021). Суд не вбачає можливості пояснити для чого направляти у другій половині дня 12.11.2021 такі креслення, якщо представник позивача ( ОСОБА_1 ) побачив відсутність матеріалу і відсутність виконання робіт.

Також прикметно, що часткове видалення повідомлень (в листуванні з ОСОБА_2 10.11.2021) ОСОБА_1 пояснював видаленням зайвих малюнків і креслень, що теоретично могло б бути. Однак, залишилось без відповіді питання що ж за повідомлення видалялися в листуванні з Волосиною А.В. 12.11.2021 між кресленням (відправлене 14:36) та кресленням (відправлене 14:38), а також два видалення між кресленням (відправлене 13:46) і кресленням (відправлене 14:36), адже складно себе переконати, що через два дні після розміщення замовлення замовник міг направляти помилкові креслення.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 30.06.2022 у справі №927/774/20 та 22.02.2022 у справі №904/6293/20).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає за необхідне застосовуючи стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце.

Суд дійшов висновку, що відмова позивача від замовлення зранку у понеділок 15.11.2021, виходячи із встановлених судом строків виконання підрядних робіт, є передчасною, та такою, що не породжує наслідки односторонньої відмови від договору підряду згідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України.

Сторонами не заперечується, що станом на ранок 15.11.2021 матеріал був у виконавця, а просвердлення отворів могло бути виконане протягом одного дня, адже сам позивач вказує, що такі роботи виконуються за один день. Відтак, підстави для правомірного припущення про повільне виконання робіт і про те, що закінчення їх у строк стає явно неможливим, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" станом на ранок 15.11.2021 були відсутні.

Наступне листування спростовує версію позивача про неготовність замовлення з 16.11.2021, адже на лист позивача від 16.11.2021 Волосина А.В. направив власний лист, в якому повідомив про готовність робіт та надіслав акт виконаних робіт з проханням забрати деталі. Відправлення такого листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №614 (адже повідомлення про вручення листа з трекінг-номером 614 23.11.2021 відправлено від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" до Волосина А.В. ), яке достеменно підтверджує направлення відповідачем листа, проте не його зміст, але з урахуванням відсутності версії позивача щодо змісту такого поштового відправлення та і взагалі замовчування факту одержання у листопаді 2021 року будь-якого листа від відповідача з огляду на принцип вірогідності доказування змушує суд віддати перевагу версії відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання відповідачем робіт.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 6 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 "Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)", а також у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17, від 03.02.2020 у справі №910/23734/17, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, тобто є усталеною судовою практикою.

Отже, відповідно до норм законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Попри наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" не підписало направлений відповідачем акт надання послуг №76 від 15.11.2021 та, як стверджує відповідач, не з`явилось для отримання виготовлених монтажних плит, тобто фактично ухилилось від прийняття виконаних підрядних робіт.

Прикметним також є те, що 14.11.2021 (у неділю), після змін технічного завдання, позивач вирішив здійснити пошуки іншого виконавця, і знайшов такого. При цьому вартість аналогічних (чи подібних) робіт вказана 9 000,00 грн., тобто, вдвічі менше ніж вартість замовлення у відповідача. Відтак, є більш вірогідною версія відповідача, що за таких обставин позивач міг мати інтерес (в т.ч. майновий) одержати результати робіт дешевше у іншого підрядника. Однак, положення Цивільного кодексу України не визначають, що за наведеної підстави відмови від договору відбувається повернення 100% сплаченого авансу.

З огляду на наведене, судом не встановлено правових підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання по повернення одержаних 18 000 гривень на користь позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників справи залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада" з огляду на відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 79, 129, 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вада" (09021, Київська обл., Сквирський р-н, с. Красноліси, вул. Горького, буд. 30А; ідентифікаційний код 41980225) до Фізичної особи-підприємця Волосини Антона Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 18 000,00 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в частині сплаченого судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вада".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 09.01.2023.

Суддя Р.В. Бойко