РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2022Справа № 910/2633/22

За первісним позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (м. Київ)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (м. Київ)

2. ОСОБА_1 (м. Київ)

про солідарне стягнення 31 659,82 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "Таскомбанк" (м. Київ)

про стягнення 121.616,39 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від АТ "Таскомбанк": Писаренко О.В.

Від ТОВ "ВВ Імекс": Федьков О.О.

Від ОСОБА_1 : Гріщенко В.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс", 2. ОСОБА_1 про солідарне стягнення 166.619,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем-1 умов Генерального договору про надання банківських послуг № Т 09.12.2014 К 2015 від 15.11.18. у частині своєчасного повернення отриманих коштів, та несплатою цієї заборгованості позивачу відповідачем-2 на виконання умов договору поруки № НІ 6157 від 15.11.18., укладеним в забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1.

Ухвалою від 22.02.22. Господарський суд міста Києва на виконання вимог ч. 6 ст. 176 ГПК України звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.16.

17.05.22. до суду надійшла відповідь Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на вказаний запит, відповідно до якої надані відомості про адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.22. відкрито провадження у справі №910/2633/22, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

03.06.22. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості.

03.06.22. до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" до Акціонерного товариства "Таскомбанк" про стягнення 69.655,70 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" Акціонерному товариству "Таскомбанк" процентів за користування грошовими коштами по Генерального договору про надання банківських послуг № Т 09.12.2014 К 2015 від 15.11.18., у надмірному розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.22. прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" до Акціонерного товариства "Таскомбанк" про стягнення 69.655,70 грн, до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом, вирішено розгляд справи №910/2633/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.06.22.

24.06.22. від ТОВ "ВВ Імекс" надійшла заява про зміну предмету зустрічного позову та збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої пред`явлено вимоги про стягнення з Акціонерного товариства "Таскомбанк" 132.908,70 грн.

30.06.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 21.07.22.

21.07.22. від АТ "Таскомбанк" надійшла заява про відкладення розгляду справи.

21.07.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету зустрічного позову та збільшення розміру позовних вимог та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11.08.22.

10.08.22. від АТ "Таскомбанк" надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої пред`явлено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 31.659,82 грн, з яких: 22.767,27 грн заборгованості по тілу кредиту, 580,65 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та 8.311,90 грн пені.

Також 10.08.22. від АТ "Таскомбанк" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому банк заперечує проти задоволення зустрічного позову з підстав його необґрунтованості.

Від ТОВ "ВВ Імекс" 10.08.22. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

11.08.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про: поновлення процесуального строку АТ "Таскомбанк" на подачу відзиву на зустрічний позов та долучення відзиву до матеріалів справи, долучення до матеріалів справи поданих ТОВ "ВВ Імекс" доказів та прийняття до розгляду заяви АТ "Таскомбанк" про зменшення позовних вимог; про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.09.22.

15.08.22. від ТОВ "ВВ Імекс" надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Також 15.08.22. від ТОВ "ВВ Імекс" надійшла заява про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, відповідно до якої пред`явлено вимоги про стягнення з АТ "Таскомбанк" 121.616,39 грн.

20.09.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про прийняття до розгляду заяви ТОВ "ВВ Імекс" про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, та про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11.10.22.

На час призначеного підготовчого засідання 11.10.22. у місті Києві тривала повітряна тривога та загроза ракетного обстрілу міста, що унеможливило знаходження представників учасників судового процесу та працівників суду в приміщенні Господарського суду міста Києва.

Оскільки людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищою соціальною цінністю в Україні, врахувавши загрози для життя і здоров`я представників учасників судового процесу та працівників суду, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про неможливість проведення судового засідання під час повітряної тривоги, у зв`язку з чим підготовче засідання у справі № 910/2633/22, призначене на 11.10.22., не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.22. призначено підготовче засідання на 01.11.22.

01.11.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.11.22.

29.11.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 20.12.22.

У судовому засіданні 20.12.22. представник АТ "Таскомбанк" підтримав вимоги первісного позову, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив. Представник ТОВ "ВВ Імекс" та ОСОБА_1 заперечували проти задоволення первісного позову та підтримали зустрічну позовну заяву.

20.12.22. суд, по виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у строк, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення за первісним та зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.11.18. між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (позичальник) було укладено Генеральний договір про надання банківських послуг № Т 09.12.2014 К 2015 (далі Договір), з подальшими змінами, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді овердрафту в розмірі 500.000,00 грн на строк з 15.11.18. по 14.11.20. включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: 23,00 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 1 до 30 календарних днів, 24,00 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 31 до 60 календарних днів, 26,00 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 61 до 180 календарних днів,

Додатком № 14 від 23.06.20. до Договору передбачена сплата процентів за користування кредитом у розмірі: 16,5 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 1 до 30 календарних днів, 17,5 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 31 до 60 календарних днів, 19,00 % річних при безперервному користуванні овердрафтом від 61 до 180 календарних днів.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до дати повного погашення заборгованості позичальника перед Банком за цим Договором, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх боргових зобов`язань за цим договором та завершення строку дії всіх відкритих/наданих на підставі цього договору акредитивів та гарантій, та припинення всіх зобов`язань сторін за ними, та завершення розрахунків за гарантіями та акредитивами (пункт 10.1. Договору).

15.11.18 між Банком та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки № НІ 6157, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Генерального договору про надання банківських послуг № Т 09.12.2014 К 2015 від 15.11.18.

Звертаючись до суду з первісним позовом, Банк зазначає (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог) про неналежне виконання позичальником умов Договору в частині своєчасного та повного повернення кредиту і сплати процентів за користування ним, внаслідок чого у ТОВ "ВВ Імекс" виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22.767,27 грн та по відсотках за користування кредитом у розмірі 580,65 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк направив позичальнику повідомлення-вимогу б/н від 23.12.21., у якій вимагав достроково повністю повернути кредит, а саме: 230.000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 718,36 грн заборгованість по відсоткам, 19.209,77 грн пеня на суму простроченої заборгованості.

Листом № 125 від 29.12.21. ТОВ "ВВ Імекс" звернулось до Банку з вимогою про надання інформації про нарахування по договору, перерахування та повернення коштів з датами операції, та відомостей про те, на підставі яких документів відбувалися зміни у кредитному договорі.

Листом №562/70.2.2 від 12.01.22. Банк надав позичальнику розрахунки заборгованості станом на 23.12.21.

Як вказує ТОВ "ВВ Імекс" у зустрічному позові, ним було виявлено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі, що перевищує на 121.616,39 грн (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог за зустрічним позовом) суму відсотків, які підлягали нарахуванню і сплаті за користування кредитом.

За розрахунком Банку, позичальником всього було сплачено за Договором: 477.232,72 грн заборгованості по тілу кредиту, 237.818,83 грн відсотків за користування кредитними коштами, 5.606,05 грн комісії та 4.398,98 грн пені.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку із розбіжностями у трактуванні умов Договору в частині строку кредитування та періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 1.1. частини 2 Договору надання кредиту здійснюється в межах Генерального строку та в межах відповідних Лімітів банківських послуг, та не пізніше термінів користування банківськими послугами.

Згідно з пунктом 2.1. частини 2 Договору сума непогашених боргових зобов`язань за кредитом підлягає поверненню не пізніше терміну користування відповідною банківською послугою з урахування графіку (за наявності), але в будь-якому випадку не пізніше останнього робочого дня генерального строку, встановленого частиною 1 цього Договору, якщо інше не встановлено цим Договором.

Пунктом 3.4. частини 2 Договору передбачено, що за користування овердрафтом банк щоденно нараховує проценти в розмірі, передбаченому відповідним додатком до цього договору, на суму зафіксованого дебетового залишку на рахунку для надання овердрафту на кінець попереднього банківського дня. Проценти розраховуються за фактичну кількість днів користування овердрафтом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році.

Проценти за користування овердрафтом сплачуються щомісячно в межах строку сплати процентів за користування банківськими послугами (крім документарних інструментів) за попередній місяць та за останній період користування овердрафтом не пізніше терміну користування банківською послугою (овердрафтом).

У частині 1 Договору наведено визначення терміну користування банківською послугою кінцева дата погашення заборгованості за банківською послугою, визначена у відповідному додатку щодо надання банківської послуги.

Таким чином, пункт 3.4. частини 2 Договору передбачає нарахування процентів за користування овердрафтом у строк не пізніше терміну користування банківською послугою (овердрафтом).

23.06.20. Банк та позичальник відписали Додаток № 14 до Договору (умови надання овердрафту), яким встановлено термін користування банківською послугою до 14.11.20. включно.

Суд зазначає, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до додатку № 14 від 23.06.20. до Договору встановлено строк виконання зобов`язання з повернення овердрафту до 14.11.20. включно.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну повернення кредиту за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав повертати Банку кредитні кошти і сплачувати проценти за користування ними, незалежно від пред`явлення відповідної вимоги.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.18. у справі №444/9519/12 та від 04.07.18. у справі № 310/11534/13-ц.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постанова неодноразово вказувала на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З наведеного слідує, що проценти за правомірне користування кредитними коштами за Договором підлягали нарахуванню до 14.11.20. включно.

Натомість, Банк після 15.11.20. продовжував нараховувати та списувати проценти за користування овердрафтом, що не відповідає зазначеним вище вимогам закону та умовам Договору.

З цього приводу Банк вказує, що сторонами було продовжено термін повернення кредитних коштів за Договором до 14.11.23.

Як вбачається з наданих ТОВ "ВВ Імекс" разом з відповіддю на відзив на зустрічну позовну заяву документів, 08.08.19. між Банком та позичальником було укладено договір № 1 про внесення змін до Договору (далі Договір № 1).

Умовами Договору № 1 передбачено, що сторони домовились внести зміни до частини 1 Договору та виклали її в новій редакції, відповідно до якої передбачено: генеральний ліміт 3.700.000,00 грн, генеральний строк з 15.11.18. по 14.11.23. включно, генеральний строк максимально допустимий (дозволений) строк правовідносин сторін згідно з цим договором, визначений в п. 2 частини 1 цього договору, термін користування банківською послугою кінцева дата погашення заборгованості за банківською послугою, визначена у відповідному додатку щодо надання банківської послуги.

08.09.19. сторони підписали додатки № 12 до Договору № 1 про внесення змін "Умови надання невідновлювальної кредитної лінії".

Вказаними додатками передбачено надання банківської послуги у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суми 820.000,00 грн та 2.380.000,00 грн, з цільовим призначенням для придбання транспортних засобів, з терміном користування банківською послугою до 07.08.23. включно. У наведених додатках також містяться графіки погашення заборгованості та фіксована процентна ставка за користування кредитом у розмірі 25,00 % річних.

ТОВ "ВВ Імекс" зазначає, що банківська послуга за Договором № 1 про внесення змін невідновлювальна кредитна лінія у розмірі 3.700.000,00 грн йому не надавалась, умови цього договору сторонами не виконувались.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Банком нараховано та пред`явлено до стягнення з позичальника заборгованість за наданою банківською послугою у вигляді саме овердрафту на суму 500.000,00 грн, а не за передбаченою Договором № 1 про внесення змін банківською послугою у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 3.700.000,00 грн.

Доказів зворотного сторонами до матеріалів справи не надано.

Більше того, додаток № 14 до Договору, яким строк кредитування встановлено до 14.11.20. включно, підписаний сторонами 23.06.20., тобто вже після укладення Договору № 1 про внесення змін. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме умови, погоджені в додатку №14 до Договору.

За таких обставин, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та розрахунки процентів за користування кредитом, суд встановив, що Банком безпідставно нараховувались та списувались проценти за користування кредитом з 15.11.20.

Отже, судом встановлено відсутність заборгованості ТОВ "ВВ Імекс" перед Банком за кредитним Договором по тілу кредиту та відсотках за користування ним та, відповідно, відсутність підстав для нарахування позичальнику пені у заявлений банком період.

При цьому ТОВ "ВВ Імекс" у зустрічному позові правильно визначено строки та розміри виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів.

Перевіривши наданий ТОВ "ВВ Імекс" розрахунок, суд встановив його правильність та обґрунтованість доводів зустрічного позову про сплату Банку коштів у розмірі, що на 121.616,39 грн перевищує розмір зобов`язань позичальника за Договором.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову у зв`язку з його необґрунтованістю, та наявність підстав для задоволення зустрічного позову і стягнення з Банку 121.616,39 грн надмірно сплачених коштів за Договором.

Судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладається на Банк у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 130, 219, 220, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код 09806443) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11; ідентифікаційний код 32156999) 121.616 (сто двадцять одну тисячу шістсот шістнадцять) грн 39 коп. надмірно сплачених коштів та 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.12.22.

Суддя Т.М. Ващенко