ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 Справа № 914/1606/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради"

до відповідача Підприємства об`єднання громадян "Центр Комплекс"

про стягнення 1162945,31 грн. збитків

за участю представників:

від позивача Петровський Ю.І.

від відповідача Телішевський І.Д.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Львівським комунальним підприємством "Агенція ресурсів Львівської міської ради" до відповідача Підприємства об`єднання громадян "Центр Комплекс" про стягнення 1162945,31 грн. збитків.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

Представник позивача в судовому засіданні 15.12.2022р. позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні до закінчення судових дебатів зробив заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.12.2022р. проти позовних вимог заперечив, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд встановив таке.

20.01.2020р. між Львівським комунальним підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" (поклажодавець) та Колективним Підприємством "Центр Комплекс" Львівської Обласної Асоціації Інвалідів Всеукраїнської Організації Інвалідів "Союз Організації Інвалідів України", яке в подальшому змінило свою назву на Підприємство об`єднання громадян "Центр Комплекс" (зберігач) укладено договір №20/01, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого поклажодавець доручає, а зберігач зобов`язується зберегти товар (асортимент та кількість якого вказано в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору), придбаний за кошти (аванс) поклажодавця відповідно до договору підряду №01/10 від 11.10.2019р. у складських приміщеннях зберігача. Термін зберігання - до моменту повного їх використання під час виконання робіт з «Ремонтно-реставраційні роботи адмінбудинку на пл.Галицькій, 15 у м.Львові» (коригування).

Пунктом 2.1.3. договору передбачено, що зберігач зобов`язаний нести відповідальність за втрату або ушкодження майна поклажодавця, що знаходиться у зберігача, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержання майна від замовника до закінчення його зберігання.

Згідно із пунктом 2.1.4. договору, зберігач зобов`язаний повернути товар поклажодавця за першою письмовою вимогою останнього.

Відповідно до пункту 3.1.1. договору, поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повністю або частково товар, який знаходиться на зберіганні.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що зберігання товару поклажодавця зберігачем здійснюється на безкоштовній основі.

Згідно із пунктом 5.3. договору, зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з дати передачі на зберігання і до дати повернення поклажодавцю. У випадку знищення або ушкодження майна, яке зберігається або його частини, зберігач повинен за свій рахунок повернути поклажодавцю рівну кількість аналогічного майна в належному стані.

У додатку №1 до договору №20/01 від 20.01.2020р. сторони погодили перелік товару, переданого на зберігання. Зокрема відповідно до додатку №1 до договору №20/01 від 20.01.2020р., поклажодавець передав на зберігання зберігачу такий товар:

- бруски обрізні з хвойних порід вартістю 182850,00 грн.;

- дошки обрізні в хвойних порід вартістю 69000,00 грн.;

- фарба фасадна вартістю 96000,00 грн.;

- фарба земляна густотерта олійна, мумія, сурик залізний вартістю 17095,00 грн.;

- фарба емульсійна для реставраційних робіт вартістю 638000,31 грн.;

- водоемульсійна фарба вартістю 82500,00 грн.;

- гіпсова шпаклівка вартістю 27500,00 грн.;

- швелер №16 вартістю 50000,00 грн.

Тобто загальна вартість товару переданого поклажодавцем на зберігання зберігачу відповідно до додатку №1 до договору №20/01 від 20.01.2020р. становить 1162945,31 грн.

Як зазначено у позовній заяві, 06.10.2020р. позивач надіслав відповідачу вимогу №1007-11/10, в якій Львівське комунальне підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" на підставі пункту 3.1.1. договору №20/01 від 20.01.2020р. вимагає в термін до 30.11.2020р. доставити за адресою: м.Львів, пл.Галицька, 15 майно передане на зберігання. Як стверджує позивач, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

06.01.2022р. позивач надіслав директору відповідача Хорощаку О.Д. вимогу №1007-06/01 від 05.01.2022р., в якій Львівське комунальне підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" у зв`язку із закінченням строку дії договору №01/10 на виконання робіт «Ремонтно-реставраційні роботи адмінбудинку на пл.Галицькій, 15 у м.Львові» (коригування) від 11.10.2019р., на підставі пункту 1.2. договору зберігання просить відповідача невідкладно (не пізніше ніж 25.01.2022р.) повернути товар, що був переданий на зберігання згідно з додатком №1 до договору №20/01 від 20.01.2020р.

23.05.2022р. позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення майна (товару), який переданий на зберігання за №1007-/7/05 від 23.05.2022р., в якій просив відповідача:

- розглянути та підписати, із зазначенням відповідних даних акт наявності/відсутності майна (товару), який перебуває на зберіганні;

- протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання цієї вимоги, повернути передане ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради" на зберігання КП "Центр Комплекс" ЛОАІВОІ "Союз Організацій Інвалідів України" майно (товар);

- у випадку повної відсутності (втрати) переданого на зберігання майна (товару), протягом 7 (семи) календарних днів, з дня отримання цієї вимоги, відшкодувати ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради" вартість переданого на зберігання майна (товару) в розмірі 1162945,31 грн., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, що вказаний у цій вимозі;

- у випадку часткової відсутності (втрати) переданого на зберігання майна (товару), протягом 7 (семи) календарних днів, з дня отримання цієї вимоги, відшкодувати ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради" вартість втраченого майна (товару) з урахуванням його вартості відповідно до умов договору №20/01 від 20.01.2020р., а частину майна (товару), що наявна повернути ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради".

Вказана вимога про повернення майна (товару), який переданий на зберігання №1007-/7/05 від 23.05.2022р. та акт наявності/відсутності майна (товару), який перебуває на зберіганні були надіслані на адресу відповідача засобами поштового зв`язку з описом вкладення у цінний лист 23.05.2022р., який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 06.06.2022р.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи адресований відповідачу лист від 28.09.2022р. №1007-49/09, в якому Львівське комунальне підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" з метою мирного врегулювання спору у справі №914/1606/22, враховуючи пояснення представника відповідача про те, що майно передане на зберігання, згідно договору зберігання №20/01 від 20.01.2020р. збереглося в натурі, просить в період з 05.10.2022р. по 12.10.2022р. надати/забезпечити доступ для огляду майна переданого на зберігання, згідно договору зберігання №20/01 від 20.01.2020р., здійснення відео та фотозйомки, складання акту представнику ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" за участю незалежного експерта.

Вказаний лист від 28.09.2022р. №1007-49/09 про надання доступу для огляду майна надісланий на адресу відповідача засобами поштового зв`язку з описом вкладення у цінний лист 29.09.2022р., який відповідно до поштової накладної отримано відповідачем 01.10.2022р.

Як стверджує позивач у позовній заяві, станом на дату пред`явлення позову майно, яке було передане на зберігання відповідачу, не повернуто, а вимоги позивача про повернення товару або оплату його вартості залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

При цьому, як стверджує позивач, доказів існування у зберігача товару, отриманого на зберігання, відповідачем не представлено, з огляду на що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

Таким чином, враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 1162945,31 грн.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому Підприємство об`єднання громадян "Центр Комплекс" зазначає про те, що позов у даній справі є безпідставний, необґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки на думку відповідача докази, якими обгрунтовано даний позов є неналежними, недопустимими, невірогідними та недостовірними.

Зокрема, як зазначив відповідач, договір №20/01 від 20.01.2020р. не може бути підставою для даного позову, оскільки зазначені в ньому матеріали були призначені для виконання робіт згідно договору підряду №01/10 від 11.10.2019р., копію якого позивачем долучено до позовної заяви. При цьому відповідач зазначає, що частина даних матеріалів була використана при проведенні робіт в приміщеннях позивача за цим договором, а решта знаходиться у відповідача і може бути надана позивачу в будь-який час на його вимогу.

Щодо листів з вимогою повернути спірне майно, на які посилається позивач, відповідач стверджує, що він їх не отримував, а відтак і не міг дати на них відповіді.

Щодо повідомлення про вручення листа №1007-/7/05 від 23.05.2022р., відповідач зазначає, що рукописна відмітка у ньому про те, що лист отримав Хорощак О.Д. і підпис від його імені виконані не ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначених позивачем в розрахунку.

Отже враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктами 1 та 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Як встановлено судом, 20.01.2020р. між Львівським комунальним підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" (поклажодавець) та Колективним Підприємством "Центр Комплекс" Львівської Обласної Асоціації Інвалідів Всеукраїнської Організації Інвалідів "Союз Організації Інвалідів України", яке в подальшому змінило свою назву на Підприємство об`єднання громадян "Центр Комплекс" (зберігач) укладено договір №20/01, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого поклажодавець доручає, а зберігач зобов`язується зберегти товар (асортимент та кількість якого вказано в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору), придбаний за кошти (аванс) поклажодавця відповідно до договору підряду №01/10 від 11.10.2019р. у складських приміщеннях зберігача. Термін зберігання - до моменту повного їх використання під час виконання робіт з «Ремонтно-реставраційні роботи адмінбудинку на пл.Галицькій, 15 у м.Львові» (коригування).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 938 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Частинами 1 та 2 статті 949 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до статті 953 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача із вимогою повернути товар, що був переданий на зберігання відповідно до договору зберігання №20/01 від 20.01.2020р. і встановлено, що така вимога була отримана відповідачем.

Щодо заперечень відповідача про те, що він не отримував вимоги про повернення товару слід зазначити, що такі доводи спростовуються матеріалами справи, адже як вже було зазначено судом в матеріалах справи містяться докази того, що вимога про повернення майна (товару), який переданий на зберігання №1007-/7/05 від 23.05.2022р. та акт наявності/відсутності майна (товару), який перебуває на зберіганні були надіслані на адресу відповідача засобами поштового зв`язку з описом вкладення у цінний лист 23.05.2022р., який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 06.06.2022р.

Щодо тверджень відповідача про те, що рукописна відмітка і підпис, виконані на повідомленні про вручення листа №1007-/7/05 від 23.05.2022р. від імені Хорощака О.Д. іншою невідомою особою, а не Хорощаком О.Д., слід зазначити, що відповідачем не подано доказів на підтвердження таких доводів. В матеріалах справи відсутні докази, які б могли свідчити про те, що рукописна відмітка і підпис, виконані на повідомленні про вручення листа №1007-/7/05 від 23.05.2022р. належать іншій особі, а не Хорощаку О.Д.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 951 Цивільного кодексу України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на особу лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для господарської відповідальності.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду господарське правопорушення складається з чотирьох елементів, а саме:

- протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання;

- наявності шкоди (збитки це грошове вираження шкоди);

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою;

- вини боржника.

За відсутності хоча б одного із цих елементів такий вид господарсько-правової відповідальності, як відшкодування збитків, до учасників господарських відносин не застосовується.

Як встановлено судом, відповідач всупереч вимог законодавства та умов укладеного договору зберігання на вимогу позивача не повернув Львівському комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради" товар на загальну суму 1162945,31 грн.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази існування у відповідача товару, отриманого на зберігання, а також докази того, що переданий товар був використаний позивачем в ході виконання робіт згідно договору підряду №01/10 від 11.10.2019р., копію якого позивачем долучено до позовної заяви.

Тобто, у даному випадку має місце втрата (нестача) майна переданого на зберігання, оскільки зворотного відповідачем поданими доказами не доведено, а також відповідачем не доведено відсутність його вини, як це передбачено статтею 614 ЦК України.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем зобов`язання щодо збереження товару за договором зберігання має наслідком завдання позивачеві збитків у розмірі вартості цього товару, а відтак позов про стягнення з відповідача на користь позивача 1162945,31 грн. збитків є обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем, з огляду що він підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сплата позивачем судового збору підтверджується квитанцією від 18.07.2022р. на суму 17444,19 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 17444,19 грн., оскільки позову слід задовольнити повністю.

Крім того, слід зазначити, що представник позивача до закінчення судових дебатів зробив заяву про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення. Таке клопотання заявлено також представником відповідачем.

Так, відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином, враховуючи заяву позивача, суд дійшов висновку призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та встановити йому строк для подання доказів на підтвердження розміру таких витрат.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства об`єднання громадян "Центр Комплекс" (79005, місто Львів, вулиця Івана Франка, будинок 59, ідентифікаційний код 20774040) на користь Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради" (79008, місто Львів, площа Галицька, будинок 15, ідентифікаційний код 30823414) збитки в розмірі 1162945,31 грн. та 17444,19 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 ГПК України.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 27.12.2022р. на 13:40 год.

5. Докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу подати у строк до 21.12.2022р.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.12.2022р.

Суддя Петрашко М.М.