ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 року м. Дніпро Справа № 908/711/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання: Манець О.В.

від позивача за первісним позовом: Вагнер Д.В. - адвокат

від відповідача за первісним позовом: Кузнєцов І.С. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

та

Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 р.

( суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 30.09.2022 р.) у справі

за первісним позовом:

Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

( м. Київ )

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

( м. Запоріжжя )

про стягнення 822 589 грн. 51 коп.

за зустрічним позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

( м. Запоріжжя )

до відповідача за зустрічним позовом:

Акціонерного товариства "Укртрансга"

( м. Київ )

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» - 288 604 грн. 29 коп. пені, 533 985 грн. 22 коп. штрафу.

До Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - 5 339 852 грн. 16 коп. заборгованості, 53 373 грн. 30 коп. пені, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних нарахувань, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних від простроченої суми.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.06.2022 р. прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/711/22. Розгляд зустрічної позовної заяви призначено разом із первісним позовом за правилами загального позовного провадження.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» надійшло клопотання про зменшення пені і штрафу на 90 %.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 р. первісні позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" задоволено - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 288 604 грн. 29 коп. пені, 533 985 грн. 22 коп. штрафу, 12 338 грн. 84 коп. судового збору. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено - стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 5 339 852 грн. 16 коп. основного боргу, 53 373 грн. 30 коп. пені, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних втрат, 87316 грн. 89 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК".

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК", в якій просить рішення суду від 20.09.2022 р. скасувати частково, та прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити частково, з урахуванням клопотання про зменшення неустойки на 90 %, стягнути з ТОВ "МІК" - 28 860,43 грн. пені та 53 398,52 грн. штрафу, а в іншій частині первісного позову, про стягнення загальної суми пені і штрафу 740 330,56 грн. - відмовити повністю.

4. Узагальнені доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК".

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що розглядаючи первісний позов суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, в наслідок чого прийняв незаконне і необґрунтоване рішення, яке слід скасувати.

Водночас, на думку Скаржника, Суд першої інстанції при розгляді справи не об`єктивно розглянув клопотання ТОВ «МІК» про зменшення пені і штрафу. В будь-якому разі, норма ч.1 ст. 233 ГК України, якою обґрунтоване клопотання, є нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню судом у будь-якому разі.

При цьому Скаржник зазначає, що Позивач не зазнав ніяких збитків або шкоди у зв`язку із незначним простроченням поставки по Договору, стягнення пені і штрафу в розмірі 822 589,51 грн. є невідповідними наслідкам порушення, наявність і негативний характер яких Позивачем навіть не доведена. Прострочення має винятковий характер, ніхто із замовників не пред`являв до ТОВ «МІК» претензій по виконанню договорів в аналогічний період за серпень-листопад 2021 року, ТОВ «МІК» позиціонується як добросовісний постачальник. ТОВ «МІК» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу, що підтверджено Наказом Міністерства економіки України № 1497 від 04.06.2022 р. «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «МІК», погоджених Міністерством оборони України листом № 220/3886 від 25.05.2022 р.. Відповідач до звернення Позивача до суду у повному обсязі виконав зобов`язання з поставки товару за Договором, тому ступінь виконання зобов`язання є виконаною на 100 %. Позивач не прийняв 01.12.2021 р. частину товару в кількості 400 комплектів виключно через те, що бирки на костюмах в артикулі основної тканини «Мастер Коттон Сатин» не містять слова «Сатин», про що вказано у листі Позивача № 1001ВИХ-21-9796 від 14.12.2021 р.. Фактично, основна тканина і є виготовленою з сатину, відповідний напис на бирках також був наявним, чому його не змогли побачити представники Позивача є не зрозумілим. Листом № 22-01-04/08 від 04.01.2022 р. Відповідач повідомив, що частково забирає поставлений товар у кількості 1 632 шт. на доопрацювання. Однак, доопрацьовувати було нічого - бирки на костюмах в артикулі основної тканини мали повне словосполучення «Мастер Коттон Сатин», внаслідок чого той самий товар було повернуто в тій самій кількості Позивачу 12.01.2022 р., і вже прийнято без зауважень. Тобто, цю ситуацію швидше і доцільніше було вичерпати таким чином, а ніж вступати з Позивачем у спір щодо доведення відсутності чи наявності одного слова на бирці товару, вимога щодо чого навіть не прописана в технічній документації до спірного Договору. Отже, причина прострочення поставки викликана не прийняттям товару, однак невідповідності товару фактично нічим не підтверджені, крім листа Позивача. Товар поставлявся частинами, різними партіями із простроченням від 44 до 59 днів, а в цілому поставка є виконаною на 100 %, тому прострочення виконання зобов`язання є незначним. Зобов`язання як можна швидше було виконаним на 100%, спорів з приводу щодо відповідності чи невідповідності товару вимогам якості з Позивачем не велося, також, Відповідач вже поніс міру відповідальності у значній вартості, а саме оплатив вартість банківської гарантії №15151/21-ГВ у розмірі 266 992,61 грн., яка безспірно залишається власністю Позивача. Докази цьому були долучені до матеріалів справи разом заявою ТОВ «МІК» № 01-22/01 від 14.06.2022 р., копії також були направлені Позивачу. Отже, такі фактичні дії у сукупності свідчать про добросовісну поведінку Відповідача. Позивач не зазнав ніяких збитків або шкоди у зв`язку із незначним простроченням поставки по Договору, а стягнення з Відповідача таких значних сум неустойки в розмірі 822 589,51 грн. матиме негативні наслідки для виконання діючих договорів з Міністерством оборони України, оплати заробітної плати працівникам, виконання інших зобов`язань перед замовниками державного сектору. Водночас, фінансовий стан Відповідача - ТОВ «МІК» наразі не має прибутку, про що свідчить фінансова звітність.

Скаржник наголошує на тому, що наявні усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу, а розмір заявленої до стягнення неустойки не є співмірним зі збитками від порушення зобов`язання, наявність яких Позивачем навіть не доведена.

Відтак, на думку Скаржника, враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на те, що ТОВ «МІК» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу; в період воєнного стану ТОВ «МІК» несе значні витрати для виконання таких завдань і оплата договорів для задоволення потреб Збройних Сил відбувається на умовах відстрочення платежу; прострочення поставки за спірним Договором за період серпень-листопад 2021 року має винятковий характер, ніхто з замовників не пред`являв до ТОВ «МІК» претензій по виконанню договорів в аналогічний період; стягнення значних сум пені і штрафу в розмірі 822 589,51 грн. було б достатньо, щоб виплатити 1/4 місячної заробітної плати всім працівникам ТОВ «МІК»; Відповідач оплатив вартість банківської гарантії у розмірі 266 992,61 грн., яка безспірно залишається власністю Позивача; фінансовий стан Відповідача наразі не має прибутку і стягнення значних сум пені і штрафу матиме ще більш негативні наслідки для господарської діяльності; відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов спірного Договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання; в даному випадку є наявними усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу на 90%.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою також звернулося Акціонерне товариство "Укртрансгаз", в якій просить рішення суду від 20.09.2022 р. скасувати в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, про стягнення 5 339 852,16 грн. заборгованості, 53 373,30 грн. пені, 14 622,82 грн. 1% річних, 413 277,86 грн. інфляційних втрат, та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

7. Узагальнені доводи особи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, AT «Укртрансгаз» не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ТОВ «МІК», вважає його в цій частині таким, що прийнято при не з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні обставинам справи, а також таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права.

Скаржник посилається на те, що неналежне оформлення Постачальником документів, зазначених в п. 4.3., п.п. 5.8.1 5.8.6. цього Договору або відсутність хоча б одного із цих документів, або невиконання чи неналежне виконання інших вимог цього Договору вважається простроченням Постачальника, до усунення якого Покупець має право відстрочити виконання свого зобов`язання з оплати Товарів ( п. 5.14. Договору ). Більше того, Покупець має право, на забезпечення виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, у формі притримання Покупцем всіх платежів на користь Постачальника за цим договором у випадку неналежного виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, на час прострочення Постачальника ( п. 6.2.4. Договору ). Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем строків оплати за Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Положення п. 7.2. Договору не застосовується у разі, якщо порушення Покупцем строку оплати за цим Договором сталося внаслідок застосування пункту 6.2.4. цього Договору. Так, станом на сьогодні Постачальником не здійснено поставку Товару по договору № від 22.12.2021 р., укладеним між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «МІК» щодо поставки «Спеціального робочого одягу (Одяг робочий літній)», відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, в строки та в місці поставки відповідно до Специфікації ( п. 5.1. Договору № від 22.12.2021 р. ).

Водночас, на думку Скаржника, у AT «Укртрансгаз» відсутнє прострочення зобов`язань з оплати за Товар, відповідно відсутні підстави для стягнення з Відповідача за зустрічним позовом заборгованості, пені, 1 % річних та інфляційних втрат, а тому зустрічні позовні вимоги ТОВ «МІК» не підлягали задоволенню в силу їх безпідставності та необґрунтованості, а отже висновки суду першої інстанції щодо правомірності зустрічних позовних вимог свідчить про не з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, що призвело до порушення судом норм процесуального права ст. ст. 76-79, 236 ГПК України та свідчить про неправильне застосування норм матеріального права: ст. ст. 530, 560, 563, 625 ЦК України.

Також, Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не здійснено перевірку розрахунку 1% річних та пені, безпідставно надано перевагу розрахунку наданого Позивачем за зустрічним позовом.

8. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від ТОВ «МІК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що договір № від 22.12.2021 р. ніяким чином не стосується предмета спору по зустрічному позову і відносини за цим договором не можуть застосовуватися для притримання оплати Товару по спірному Договору. Будь-які посилання АТ «Укртрансгаз» на інші, виконані чи невиконані сторонні зобов`язання, є не підтвердженими і мають спірний характер, а згідно правових висновків Верховний Суду ( п.18-19 Постанови Верховного суду від 05.07.2018 р. у справі № 914/3013/16 ) для можливості притримання оплати необхідним є безспірність суми зобов`язання, за яким виникає притримання. Застосовані можуть бути лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором, і порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що п. 6.2.4 Договору викладено наступним чином: «Покупець має право, на забезпечення виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, у формі притримання Покупцем всіх платежів на користь Постачальника за цим договором у випадку неналежного виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, на час прострочення Постачальника». Якщо проаналізувати зміст п. 6.2.4 Договору, він не в повній мірі відповідає ч. 2 ст. 235 ГК України, адже в цьому пункті не вказано, що право притримати оплату за товар є оперативно-господарською санкцією. Крім того, право Покупця притримати оплату за товар на час прострочення Постачальника за іншими укладеними між ними договорами не містить порядок застосування сторонами конкретної оперативно-господарської санкції ( як-то згідно вищевказаних висновків Верховного суду - пряму вказівку в договорі про порядок застосування санкції, наприклад в оперативному порядку без звернення до судових органів і без згоди іншої сторони зобов`язання ), що робить її неузгодженою і унеможливлює її застосування. Тобто, АТ «Укртрансгаз» діє не у відповідності до загального порядку застосування оперативно-осподарських санкцій за правилами ст. 237 ГК України, і таку поведінку неможливо вважати притриманням, а є звичайним безпідставним простроченням оплати.

Товариство також вказує на те, що сума поставки по договору № від 22.12.2021 р. складає 3 989 251,50 грн., натомість сума боргу АТ «Укртрансгаз» за спірним Договором складає 5 339 852,16 грн. Якщо слідувати логіці АТ «Укртрансгаз» про притримання оплати, то безумовно слід було оплатити на користь ТОВ "МІК" різницю між сумами цих двох зобов`язань. Однак, АТ «Укртрансгаз» просто безпідставно ухиляється від оплати, адже його посилання на право притримання суперечить його власній фактичній бездіяльності з оплати Товару.

9. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/711/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 р. по справі № 908/711/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

02.11.2022 р. матеріали справи № 908/711/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 08.12.2022 р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз". Об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК". Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 08.12.2022р..

У судовому засіданні 08.12.2022 р., по справі оголошено перерву до 27.12.2022 р.

У судовому засіданні 27.12.2022 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

10. Встановлені судом обставини справи.

16.08.2021 р. між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» ( Постачальник ) укладено Договір № про закупівлю товарів, відповідно п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця «Формений одяг ( Костюми чоловічі робочі зимові )», (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку -1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною ( надалі Специфікація ), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такі Товари.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

Загальна сума цього Договору становить 5 339 852,16 грн. в тому числі ПДВ (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, в строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Відповідно до Специфікації встановлено, що строк поставки Товару протягом 90 календарних днів з дати укладення Договору.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем строків оплати за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 7.4. Договору за порушення строків поставки Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

Позивач вказує на те, що поставка товару повинна була здійснюватися в період з 17.08.2021 р. по 14.11.2021 р. (включно).

Позивач за первісним позовом посилається на те, що Постачальник в порушення умов Договору, здійснив поставку Товарів з порушенням строків передбачених умовами Договору, що підтверджується: видатковою накладною №РН-12/01/16 від 28.12.2021 р. на суму 1 051 152,00 грн.; видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 р. на суму 4 288 700,16 грн..

Позивач за первісним позовом вказує на те, що зобов`язання Відповідача за первісним позовом щодо здійснення поставки товарів було здійснено останнім з порушенням строку визначеного Договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору та Специфікації, строк поставки товару складає 90 календарних днів з моменту підписання Договору, відповідно до видаткових накладних №РН-12/01/16 від 28.12.2021 на суму 1051152,00 грн.; видатковою накладною №РН-01/12/10 від 12.01.2022 на суму 4288700,16 грн. поставка здійснена з прострочкою, оскільки граничний строк поставки становить 14.11.2021 р..

Позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 288 604 грн. 29 коп. пені за період з 16.11.2021 р. по 27.12.2021 р. та з 16.11.2021 р. по 11.01.2022 р., та 533 985 грн. 22 коп. штрафу.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» надійшло клопотання про зменшення пені і штрафу на 90 %

За наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, судом першої інстанції винесено оскаржуване рішення, яким первісні позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" задоволено у повному обсязі - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 288 604 грн. 29 коп. пені, 533 985 грн. 22 коп. штрафу, 12 338 грн. 84 коп. судового збору. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" також задоволено - стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 5 339 852 грн. 16 коп. основного боргу, 53 373 грн. 30 коп. пені, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних втрат, 87316 грн. 89 коп. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у певній частині, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами звернулися Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК".

11. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах та запереченнях на них, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" слід відмовити, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" підлягає частковому задоволенню, відповідно рішення господарського суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

Враховуючи нездійснення наразі Акціонерним товариством "Укртрансгаз" повної оплати вартості отриманого товару та штрафних санкцій за несплачену поставлену продукцію за Договором № про закупівлю товарів від 16.08.2021 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» ( Постачальник ) звернулось до господарського суду із зустрічними позовними вимогами до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» ( Покупець ) про стягнення означеної суми основного боргу та штрафних санкцій.

Отже, сутність розглядуваного спору за зустрічним позовом полягає у спонуканні Відповідача за зкстрічним позовом до сплати вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленої в договорі продукції.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору № про закупівлю товарів від 16.08.2021 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач за зустрічним позовом не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача за зусрічним позовом у разі неповної та несвоєчасної оплати товару на нарахування у відповідності до п. 7.2. Договору пені в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач (за зустрічним позовом) посилався на те, що відповідно до п .4.2 Договору, Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих Товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п 5.8 цього Договору.

Пунктом 5.8 Договору, датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 цього Договору та передача Постачальником Покупцю необхідних товаросупровідних документів.

Як було встановлено судом, на виконання умов Договору, Постачальником на адресу Покупця здійсненна поставка Товару за видатковою накладною № РН-12/01/16 від 28.12.2021 р. на суму 1 051 152 грн. та за видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 р. на суму 4 288 700 грн., на загальну суму 5 339 852 грн. 16 коп., в тому числі ПДВ 889 975 грн. 36 коп. Факт поставки не заперечується Покупцем у первинному позові.

Оплата вищезазначеного Товару у відповідності до п. 4.2 Договору мала бути здійснена не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів від дати поставки. Тобто, Товар поставлений за видатковою накладною № РН-12/01/16 від 28.12.2021 р. на суму 1 051 152,00 грн. - 12.02.2022 р.; за видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 р. на суму 4 288 700 грн. 26.02.2022 р..

Як посилається Позивач за зустрічним позовом, станом на день подання зустрічного позову, Товар не оплачено, що і стало підставою для подачі даного зустрічного позову.

Отже, загальна сума поставленої Позивачем за зустрічним позовом та не оплаченої відповідачем за зустрічним позовом продукції за Договором склала 5 339 852 грн. 16 коп.

За таких обставин, судом встановлено, що Позивач за зустрічним позовом взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, а Відповідач за зустрічним позовом в свою чергу, в порушення умов Договору та норм діючого законодавства України не сплатив отриманий товар, чим допустив порушення своїх зобов`язань за Договором.

Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що вимога Позивача за зустрічним позовом про стягнення з Відповідача за зустрічним позовом заборгованості в розмірі 5 339 852 грн. 16 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відноситься, зокрема, 3 % річних.

Позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги за загальний період з 12.02.2022 р. по 02.06.2022 р. (по кожній накладній окремо) про стягнення 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних та 413 277 грн. 86 коп. втрат від інфляції за період з березня 2022 по квітень 2022.

Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Сторонами в п. 7.6 Договору встановлено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу Постачальника Покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (один) відсоток річних від простроченої суми.

Таким чином, в даному випадку є наявними підстави для застосування до Відповідача за зустрічним позовом відповідальності за прострочення зобов`язання з оплати Товару у вигляді стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (одного) процента річних від простроченої суми.

Надані розрахунки 1 % річних та втрат від інфляції були перевірені судом першої інстанції та встановлено, що вони виконані вірно. Отже стягненню з Відповідача за зустрічним позовом на користь Позивача за зустрічним позовом підлягає за період з 12.02.2022 р. по 02.06.2022 р. (по кожній накладній окремо) 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних та 413 277 грн. 86 коп. втрат від інфляції за період з березня 2022 по квітень 2022.

Також заявлено до стягнення з Відповідача за зустрічним позовом 53 373 грн. 30 коп. пені за загальний період з 12.02.2022 р. по 02.06.2022 р.( по кожній накладній окремо).

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем строків оплати за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції - факт порушення Відповідачем за зустрічним позовом його зобов`язань є доведеним. Господарським судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з Відповідача за зустрічним позовом в розмірі 53 373 грн. 30 коп. пені за загальний період з 12.02.2022 р. по 02.06.2022 р. (по кожній накладній окремо).

Враховуючи наведене, Скаржником не спростовано, що судом першої інстанції правильно здійснено перевірку розрахунку 1% річних та пені, при цьому котррозрахунку вказаних сум суду Скаржником не надано.

Щодо доводів Скаржника ( АТ "Укртрансгаз" ), що Покупець має право, на забезпечення виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, у формі притримання Покупцем всіх платежів на користь Постачальника за цим договором у випадку неналежного виконання Постачальником зобов`язань за цим та іншими договорами, укладеними Постачальником і Покупцем, на час прострочення Постачальника ( п. 6.2.4. Договору ), то як слушно зауважив Позивач за зустрічним позовом у відзиві на апеляційну скаргу - договір № від 22.12.2021 р. ніяким чином не стосується предмета спору по зустрічному позову і відносини за цим договором не можуть застосовуватися для притримання оплати Товару по спірному Договору. Будь-які посилання АТ «Укртрансгаз» на інші, виконані чи невиконані сторонні зобов`язання, є не підтвердженими і мають спірний характер, а згідно правових висновків Верховний суду (п.18-19 Постанови Верховного суду від 05.07.2018 р. у справі № 914/3013/16 ) для можливості притримання оплати необхідним є безспірність суми зобов`язання, за яким виникає притримання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, зустрічна позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ТОВ «МІК» щодо наявності обставин, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу на 90% за первісним позовом, суд апеляційної інстанції вважає їх обгрутованими, а апеляційну скаргу такою що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» - 288 604 грн. 29 коп. пені, 533 985 грн. 22 коп. штрафу у зв`язку з тим, що Постачальник в порушення умов Договору, здійснив поставку Товарів з порушенням строків передбачених умовами Договору, що підтверджується: видатковою накладною №РН-12/01/16 від 28.12.2021 р. на суму 1051152,00 грн.; видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 р. на суму 4 288 700,16 грн.. При цьому, поставка товару повинна була здійснюватися в період з 17.08.2021 р. по 14.11.2021 р. (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідача за первісним позовом було заявлене клопотання про зменшення суми пені та штрафу на 90 %.

Обґрунтовуючи дане клопотання, Відповідач за первісним позовом посилається на те, що є наявними усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу, а розмір заявленої до стягнення неустойки не є співмірним зі збитками від порушення зобов`язання, наявність яких Позивачем навіть не доведена. ТОВ «МІК» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу; в період воєнного стану ТОВ «МІК» несе значні витрати для виконання таких завдань і оплата договорів для задоволення потреб Збройних Сил відбувається на умовах відстрочення платежу; прострочення поставки за спірним Договором за період серпень-листопад 2021 року має винятковий характер, ніхто з замовників не пред`являв до ТОВ «МІК» претензій по виконанню договорів в аналогічний період; стягнення значних сум пені і штрафу в розмірі 822 589,51 грн. було б достатньо, щоб виплатити 1/4 місячної заробітної плати всім працівникам ТОВ «МІК»; Відповідач оплатив вартість банківської гарантії у розмірі 266 992,61 грн., яка безспірно залишається власністю Позивача; фінансовий стан Відповідача наразі не має прибутку і стягнення значних сум пені і штрафу матиме ще більш негативні наслідки для господарської діяльності; відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов спірного Договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання; в даному випадку є наявними усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу.

Відмовляючи в повному обсязі у задоволенні клопотання Відповідача за первісним позовом про зменшення суми пені та штрафу на 90 %, суд першої інстанції послався на те, що представлені Відповідачем за первісним позовом в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об`єктивних обставин, що виключали б можливість останнього належним чином виконати свої зобов`язання за Договором. Крім того, розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з Відповідача, є співрозмірними з порушенням та не є надмірно великим. Суд такж взяв до уваги, що АТ «Укртрансгаз» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 83 є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом. При цьому, зменшення розміру нарахованої пені на 90% та штрафу, як про те просить відповідач, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, призводить до безкарності боржника перед кредиторами в частині дисципліни розрахунків та може розцінюватися як спосіб уникнення від відповідальності, призведе до порушення балансу інтересів сторін ( постанова Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19 ).

Відповідно до частини першої ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як свідчать встановлені судами обставини, сторони у договорі погодили, що за порушення строків поставки Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено ( п. 7.4. Договору ).

Судом також встановлено, що Відповідач за первісним позовом допустив прострочення виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим йому було нараховано штрафні санкції ( заявлено до стягнення 288 604 грн. 29 коп. пені за період з 16.11.2021 р. по 27.12.2021 р. та з 16.11.2021 р. по 11.01.2022 р., та 533 985 грн. 22 коп. штрафу ), які Відповідач просив зменшити.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої ст. 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (пункт 8.28).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Проте, в оскаржуваному рішенні господарський суд, дійшов висновків, що представлені Заявником в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку, разом з цим, наявність у Позивача за первісним позовом можливості стягувати із Відповідача за первісним позовом надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, що не відповідає наведеним вище правовим нормам, судовій практиці та умовам укладеного між сторонами договору.

Крім того, приймаючи рішення про відмову у зменшенні розміру штрафних санкцій, попередня судова інстанція не надала належної оцінки обставинам, які підлягали оцінці та дослідженню для можливості суду встановити забезпечення балансу інтересів обох сторін спору, а не тільки Позивача за первісним позовом, майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнових, але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів також зазначає, що оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суди мають врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.

Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України "Про оборону України".

Статтею 3 Закону України "Про оборону України" передбачено, що підготовка держави до оборони, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.

ТОВ «МІК» здійснює такі види діяльності: 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу; 14.12 Виробництво робочого одягу; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; виробництво іншого верхнього одягу, що підтверджується відомостями про ТОВ «МІК» з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Заявою № 22/05/10/02 від 10.05.2022 р. (додано до клопотання) ТОВ «МІК» перед Міністерством економіки і оборони України підтвердило виконання завдань для потреб Збройних сил України на підставі укладених з Міністерством оборони України договорів. В свою чергу, в порядку постанови КМУ від 03.03.2022 р. № 194 (в редакції від № 615 від 20.05.2022 р.) «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» Міністерство економіки України прийняло Наказ № 1497 від 04.06.2022 р. «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «МІК», який погоджено Міністерством оборони України листом № 220/3886 від 25.05.2022 р. (додано до клопотання).

Вищевказане доводить, що ТОВ «МІК» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу. Кількість таких замовлень наразі досить чисельна, що підтверджується копіями укладених договорів ( додано до клопотання ) з Міністерством оборони України.

Прострочення поставки за спірним Договором має винятковий характер, адже в період його виконання Відповідач - ТОВ «МІК» виконував значний обсяг інших замовлень для державних потреб. Список замовників із державного сектору вказано у витягу «Аналітика участі ТОВ «МІК» з сайту https://www.smarttender.biz/ParticipationAnalytic/ (додано до клопотання), і цей список є значним, адже було укладено 92 контракти, про що також свідчить список таких договорів (додано до клопотання). Тобто, за період з серпня по листопад 2021 року (період, коли було укладено і виконувався спірний Договір) ТОВ «МІК» виконувало значний обсяг інших замовлень для державних потреб.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач не зазнав збитків або шкоди у зв`язку із незначним простроченням поставки по Договору. Таким чином, незначні порушення договірних зобов`язань не мали ніяких негативних наслідків для Позивача та не порушили його майнові інтереси.

З урахуванням викладеного, стягнення надмірних грошових сум як неустойки з ТОВ «МІК» може негативно вплинути на виконання та призвести до порушення строків виконання умов державних контрактів.

Попередня судова інстанція, відмовляючи у зменшенні розміру штрафних санкцій, помилково не взяла до уваги, що діяльність ТОВ «МІК» також пов`язана із забезпеченням обороноздатності країни у період дії особливого періоду. Водночас, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги баланс інтересів обох сторін спору, мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання Відповідача за первісним позовом щодо зменшення суми штрафних санкцій, але не на 90 %, як просить Скаржник, а на 50 %.

Тобто, первісні позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" підлягають задоволенню частково - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - 144 302 грн. 14 коп. пені, 266 992 грн. 61 коп. штрафу, 12 338 грн. 84 коп. судового збору.

Отже, апеляційна скарга ТОВ "МІК" підлягає задоволенню частково, рішення суду від 20.09.2022 р. слід змінити в частині первісної позовної вимоги, зменшивши неустойку на 50 %.

12. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові ( Акціонерному товариству "Укртрансгаз" ) було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги ( Акціонерного товариства "Укртрансгаз" ) про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Разом з тим, апеляційна скарга ТОВ "МІК" підлягає задоволенню частково, рішення суду від 20.09.2022 р. слід змінити в частині первісної позовної вимоги, зменшивши неустойку на 50 %.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ТОВ "МІК", згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Акціонерне товариство "Укртрансгаз" пропорційно задоволеній апеляційній скарзі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. п.11 чт. 238, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника - Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 р. у справі № 908/711/22 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 144 302 грн. 14 коп. пені, 266 992 грн. 61 коп. штрафу, 12 338 грн. 84 коп. судового збору, за подання первісного позову до Господарського суду Запорізької області.

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 5 339 852 грн. 16 коп. основного боргу, 53 373 грн. 30 коп. пені, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних втрат, 87 316 грн. 89 коп. судового збору, за подання зустрічного позову до Господарського суду Запорізької області.

Провести зустрічне зарахування згідно п. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК":

- 5 409 831,40 грн.;

- 74 978,05 грн. судового збору, про що видати наказ.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 9 524 грн. 13 коп. судового збору, за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.12.2022 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов