РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2022Справа № 910/10087/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»

до Концерну «Військторгсервіс»

про стягнення 94 202, 26 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Концерну «Військторгсервіс» про стягнення 94 202, 26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем передбаченого договором обов`язку з оплати вартості поставленої електричної енергії за договором від 01.01.2021 № 03-0046.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

У зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень, вказана ухвала суду від 17.10.2022 була направлена сторонам 26.10.2022. Ухвалу суду сторони отримали у встановленому законом порядку.

16.11.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволені позову відмовити.

28.11.2022 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

01.01.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір № 03-0046 про постачання електричної енергії споживачу, за яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1. Договору).

Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу, постачальником електричної енергії та укладається сторонами шляхом приєднання споживача до умов договору ( п. 1.1. Договору).

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві- приєднання, яка є Додатком 1 до Договору (п. 3.1. Договору).

Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до Договору (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору, постачання електричної енергії споживачу здійснюється в обсягах, визначених у Додатку 3 до Договору.

Згідно п. 5.1 Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до Договору.

Відповідно до п. 5.7 Договору оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем, у строки визначені в рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, прийнятої та оформленої споживачем.

Позивач вказує, що ним умови договору виконувались належним чином, але відповідач свої зобов`язання по оплаті спожитої електроенергії у встановлені Договором строки не виконує, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 утворилась заборгованість у розмірі 94 202, 26 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості складеним позивачем.

Вказані обставини, стали підставою для звернення позивачем до господарського суду з даним позовом до відповідача.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

З позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує правомірність звернення до суду Договором про постачання електричної енергії споживачу № 03-0046 від 01.01.2021, який був укладений за Заявою-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії від 01.01.2021.

Із вказаної Заяви-приєднання вбачається, що постачання електричної енергії здійснюється за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Відповідач вказує, що Солдатська чайна та солдатська лазня знаходяться на території військового містечка № НОМЕР_1 ВЧ НОМЕР_2 Бердичівського гарнізону за адресою: АДРЕСА_1.

Постачання електричної енергії відповідачу у м. Бердичів, здійснювалось до солдатської лазні, яка знаходилась на балансі-філії «Північна» Концерну у військовому містечку НОМЕР_1 і Військовій частині НОМЕР_2 Бердичівського гарнізону.

Відповідач також вказує, що 02.11.2020 начальник філії «Північна» Концерну «Військторгсервіс» Тарновський О., звернувся до начальника КЕВ м. Житомир Суса В.В., з проханням відключити від електропостачання трансформатор на ТП НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1, з якого здійснювалось електропостачання солдатської лазні, в зв`язку з тимчасовим припиненням роботи вказаної солдатської лазні.

Про вказаний факт позивач не заперечує у своїй відповіді на відзив на позовну заяву.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.11.2020 на підставі Акта відключення ТП-НОМЕР_4 інв. № 1/229 військового містечка НОМЕР_1 у військовій частині НОМЕР_2 Бердичівського гарнізону, складеного спільно з представниками виробничої дільниці РЕМ (м. Бердичів) та представника Концерну «Військторгсервіс», було проведено відключення трансформатора ТП-НОМЕР_4 від електропостачання. Також Актом зафіксовано останні показники лічильника споживання електроенергії.

Акта про повторне підключення КЕВ м. Житомира трансформатора ТП-НОМЕР_4 до електропостачання в м. Бердичеві Концерну, матеріали справи не містять.

Наведеним підтверджується, що з 06.11.2020 Концерн «Військторгсервіс» фактично не одержує від Бердичівського центру обслуговування клієнтів ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» послуг з постачання електроенергії солдатської лазні за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до Акта звірки нерухомого військового майна (будівлі та споруди), які перебувають у користуванні та на балансі Концерну «Військторгсервіс» та на загальному обліку КЕВ м. Житомир наданого КЕВ м. Житомира станом на 24.09.2018, за Концерном обліковується у АДРЕСА_3 та за адресою АДРЕСА_4.

З огляду на те, що солдатська чайна також знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Червона Гора, що підтверджується Актом приймання-передачі основних фондів Концерну «Військторгсервіс» на окремий баланс Житомирської філії Концерну «Військторгсеровіс» від 12.10.2007 року, позивач не міг здійснювати постачання електричної енергії за адресами в солдатську лазню і солдатську чайну по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_5.

Крім того, господарський суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 94 202, 26 грн здійснено на підставі Довідки про фактичне споживання електроенергії за період 01.01.2022 по 30.06.2022, підписаної Заступником начальника Бердичівського РЕМ, яка не може бути належним доказом споживання електроенергії по спірним об`єктам.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до п. 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва