ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2575/22
за позовом Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни, с. Подолбох Харківського району Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон", м. Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", м. Хмельницький

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Шепилове Голованівського району Кіровоградської області

Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер", м. Харків

про стягнення збитків, завданих в результаті неналежного виконання умов договору

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: Деркунський К.Л., ордер, адвокат

Від відповідача: Корнілова Е.Ю., довіреність, адвокат

Від третьої особи-1: не з`явився

Від третьої особи-2: не з`явився

Від третьої особи-3: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Горбунова Катерина Миколаївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" вартість втраченого внаслідок невиконання умов договору №517 на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 08.10.2021 вантажу у розмірі 370850,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зобов`язався за заявкою позивача доставити вантаж у міжнародному сполученні. Проте відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання, вантаж не доставлено, вартість вантажу не компенсовано. Позивач зазначає, що компенсував одержувачу вантажу вартість вантажу та просить стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі вартості вантажу.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що по-перше ніякого договору про перевезення вантажу у міжнародному сполученні №517 ні 08.10.2021 ні в будь-який інший день між сторонами не укладалося, його умови сторонами не узгоджувалися, що підтверджується відсутністю підпису директора відповідача на залученій у справу копії договору. По-друге, відповідач був перевізником згідно міжнародних товаро-супровідних накладних CMR 998124 та CMR 998125, однак ніякої втрати по вказаним транспортним накладним не було. Вищевказаний вантаж було пошкоджено під час пожежі, яка сталася в результаті масштабної дорожньо-транспортної пригоди та експедитор і вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік-Гейзер" відмовилися приймати пошкоджений вантаж. У пошкодженні вантажу винен водій автомобіля ДАФ НОМЕР_1 Кулик ОСОБА_2 , який наразі є обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.286 Кримінального кодексу України. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було організовано оперативне перезавантаження товару, згідно CMR 998124 та CMR 998125 у автомобіль ДАФ НОМЕР_2 / НОМЕР_3 та направлено позивачу електронне повідомлення з проханням прийняти товар. Вантажоодержувач відмовився приймати товар без проставляння будь-яких відміток з цього приваду у CMR 998124 та CMR 998125. Для мінімалізації витрат вказаний вантаж було доставлено до місця дислокації автотранспортного засобу, де зберігається товар на умовах, визначених міжнародним законодавством, про що повідомлено позивача. Відповідач звертає увагу, що пошкодження товару сталося не з вини перевізника, а тому останній не має нести відповідальності за завдані збитки.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що всі три листа від відповідача отримав в одному електронному відправленні 23.10.2022. Вказані листи не підписані цифровим підписом, а тому не мають доказової сили. До того ж ДТП сталося 20.10.2021, а листи направлені 23.10.2022. Крім того, позивач зауважує, що відповідач звертався до Головного управління національної поліції в Одеській області із листом про надання інформації з приводу дорожньо-транспортної пригоди, у якому двічі зазначав, що товар (вантаж) був знищений. Крім того, позивач зауважує, що відповідач вже отримав страхове відшкодування за втрачений вантаж, який належить іншій особі.

Позивачем подані додаткові пояснення, у яких зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність його вини у втраті вантажу. Позивач вважає, що відповідач звертаючись до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування фактично підтвердив свою вину у втраті вантажу.

Також позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша".

Крім того, позивач просить витребувати у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" всі наявні документи, що стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" (ідентифікаційний код 21870366) страхового відшкодування за страховим актом від 08.06.2022 №ЦМ-21-2650 (зокрема, але не виключно: договір страхування від 10.03.2021 №12-24.04.21.00025, заяву ТОВ "Адітон" на виплату страхового відшкодування та додані до неї документи тощо).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 клопотання про витребування доказів судом задоволено.

Відповідачем подані пояснення, у яких заперечує проти залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", вважає, що рішення у даній справі не вплине на її права та обов`язки. Також відповідач просить залишити без розгляду клопотання позивача про залучення до матеріалів справи поданих доказів, а саме копії страхового акту від 08.06.2022 та платіжного доручення від 22.07.2022, оскільки ці докази подані з пропуском встановленого строку та позивач не заявляє про його поновлення. Крім того, відповідач зазначає, що вказані докази стосуються страхового відшкодування та не стосуються предмету спору про стягнення збитків. Відповідач вважає, що не має нести відповідальність за завдані збитки позивачу, оскільки є інша особа яка винна в спричиненні збитків і саме вона за це несе відповідальність.

Також відповідачем подані пояснення, у яких зазначає, що згідно договору страхування №12-24.04.21.00025 від 10.03.2021, на який є посилання у страховому акті №ЦМ-21-2650, наданому представником позивача, у пункті 7 зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється до дати сплати страхувальником (ТОВ "Адітон") суми збитку в повному обсязі. Представник відповідача зауважує, що позивачем разом із позовом було подано претензію №1 від 25.10.2021, а тому наявність договору страхування та можлива виплата по ньому на підставі претензії не має ніякого відношення до даної справи та предмету доказування по ній, так як ніяк не змінює той факт, що пошкодження вантажу сталося не з вини перевізника, а з вини іншої особи - ОСОБА_1 з причин скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди 20.10.2021. Відповідач вважає, що страхова компанія ніякого відношення до цього факту немає і ніяк на нього вплинути не може.

Від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" надійшли документи на виконання ухвали суду від 02.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" та ОСОБА_1 .

Від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" надійшла заява, у якій просить розглядати дану справи без участі представника та надає матеріали страхової справи №ЦМ-21-2650.

Також від третьої особи-1 надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 14.12.2022, у яких зазначає, що 10.03.2021 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Перша" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адітон" було укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом №12-24.04.21.00025. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов`язані з відшкодуванням збитків, відповідальність за які покладається на страхувальника та які виникли під час виконання останнім договору автомобільного перевезення вантажів, укладеного відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 або законодавства України, у зв`язку з втратою, недостачею, зіпсуттям або пошкодженням вантажу, заподіяння вантажем, що перевозиться шкоди життю і здоров`ю або майну третіх осіб, а також майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням понесених ним додаткових витрат щодо розслідування обставин страхового випадку, захисту інтересів страхувальника у судових органах та витрат на запобігання або зменшення розміру шкоди. Страхова компанія зазначає, що страховими ризиками за договором є: Секція А (відповідальність за вантаж - втрата, зіпсуття або пошкодження вантажу, зазначеного в п. 1.3 Основної частини договору внаслідок: ДТП з вини будь-якої особи (у т.ч. невстановленої); пожежі, окрім пожежі в зв`язку з форс-мажорними обставинами; дії атмосферних опадів на вантаж; псування рефрижераторних вантажів, що перевозяться під час перевезення; крадіжка вантажу, що перевозиться під час стоянки. Страхова компанія зауважує, що 21.02.2022 отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до наданих документів, за яким страхувальник виконував перевезення вантажу побутової техніки з Франції до України, інвойсною вартістю вантажу 380 158,04 грн. Після отримання всіх документів страхова компанія визнала дане ДТП страховим випадком, здійснила розрахунок збитку та сплатила на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" виплату страхового відшкодування у розмірі 288 834, 79 грн., чим повністю виконало передбачені договором добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом №12-24.04.21.00025 від 10.03.2021 умови та зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер".

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" надійшли пояснення у яких зазначає, що між ним та експедитором (Фізичною особою-підприємцем Горбуновою Катериною Миколаївною) було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському перевезенні. В рамках виконання цього договору експедитор мав організувати перевезення вантажу за маршрутом 68300 Сен-Луї, Франція м. Одеса, Україна. Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" зазначає, що отримало від позивача лист від 21.10.2021 про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобільного транспортного засобу, що здійснював перевезення вантажу за вказаним маршрутом виникла пожежа та те що первісний огляд товару, що перевозився вказує на те, що відбулася його втрата на 100%. У зв`язку з тим, що доставка вантажу не відбулася, позивач повністю відшкодував на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" вартість вантажу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 27.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору на надання транспортного-експедиційних послуг по здійсненню перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, договору на перевезення вантажів у міжнародному сполученні, строк дії договору, порядок надання послуг з перевезення, порядок та строк оплати наданих послуг, належне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, обставини втрати (пошкодження) вантажу, наявність/відсутність підстав для відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого вантажу.

27.06.2019 між Фізичною особою підприємцем Горбуновою Катериною Миколаївною (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" (замовник) укладено договір на надання транспортного-експедиційних послуг по здійсненню перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, відповідно до п. 1.1 якого експедитор діючи від свого імені та за рахунок замовника, у межах даного договору організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні шляхом залучення найманого або власного вантажного транспорту, керуючись Законом України "Про транспортно-експедиційну діяльність", "Про автомобільний транспорт", "Про транзит вантажів", Цивільним кодексом України, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами (КДПВ), Женева, 19.05.1956 та Протоколом до неї від 05.07.1978, Митною конвенцією про міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП від 14.11.1975, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом України та іншими нормативними актами, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполученні і угод в галузі міжнародних перевезень.

Позивач зазначає, що з метою виконання своїх зобов`язань за вказаним договором 08.10.2021 уклав договір №517, як експедитор, з Товариством з обмеженою відповідальністю "Адітон", як перевізником, на перевезення вантажів у міжнародному сполученні, відповідно до п. 1.2 якого згідно з умовами цього договору, перевізник зобов`язується надавати експедитору послуги з перевезення вантажів у міжнародному сполученні, а експедитор зобов`язується оплачувати їх і приймати в передбаченому договором порядку.

Згідно з п. 1.2 договору на перевезення на кожне окреме перевезення оформлюється заявка, що містить опис умов і особливостей конкретного перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору.

Вартість послуг перевезення за цим договором узгоджується сторонами за допомогою заявки. Оплата вартості послуг перевезення здійснюється після доставки вантажу в пункт призначення протягом 21 календарного дня, якщо інше не погоджено сторонами в заявці, шляхом банківського переказу експедитором грошових коштів на поточний рахунок перевізника. Рахунки перевізника оплачуються тільки при наданні повного пакету оригіналів документів: рахунок, акт виконаних робіт, товаротранспортна накладна (CMR) з печаткою вантажоодержувача (п.п. 4.1-4.3 договору).

Пунктом 5.2.1 договору передбачено, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за втрату вантажу в розмірі його заявленої вартості, а за недостачу, пошкодження, псування вантажу в розмірі вартості втраченої кількості/якості з моменту прийняття вантажу на перевезення і до моменту видачі особі, зазначеної експедитором. Компенсація вартості вантажу у випадку пошкодження, псування, виявлення недостачі або втрати вантажу повинна бути виплачена перевізником пізніше п`яти банківських днів з моменту настання.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і буде діяти до 31 грудня 2021 року (п. 8.1 договору).

Договір не підписаний відповідачем, про що останній вказує у відзиві на позов. Сторонами підписано заявку №б/н на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.10.2021 до договору №517 від 08.10.2021, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Адітон" взяло на себе зобов`язання з перевезення вантажу за замовленням експедитора (Фізичної особи-підприємця Горбунової Катерини Миколаївни) за маршрутом 68300 Saint Louis (Франція) м. Одеса (Україна. Вантажоодержувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер". Строки та умови оплати: б/н 1-3 дні по оригіналах документів.

Матеріалами справи підтверджується, що 13.10.2021 постачальником "ATLANTIC LOGISTIQUE EST" Single Member Simplified Joint-Stock Company (Франція) було завантажено на автомобільний транспортний засіб (державний номер НОМЕР_4 / НОМЕР_5 ) наданий відповідачем до завантаження за умовами договору №517 від 08.10.2021, вантаж за рахунком-фактурою № та пакувальним листом №81062296 на суму 11974,82 євро, що мав бути доставлений за адресою м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 27 Усатівська сільська рада, дата доставки 19-21.10.2021.

Також, 13.10.2021 постачальником "THERMOR" (Франція) було завантажено на автомобільний транспортний засіб (державний номер НОМЕР_4 / НОМЕР_5 ) наданий відповідачем до завантаження за умовами договору №517 від 08.10.2021, вантаж за рахунком-фактурою №Т51012390 та пакувальним листом №895862 на суму 213,60 євро, що мав бути доставлений за адресою м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 27 Усатівська сільська рада, дата доставки 19-21.10.2021.

Приймання товару до перевезення підтверджується СМR №998124 та СМR №998125.

Позивач зазначає, що у передбаченою заявкою строки вантаж не був доставлений одержувачу.

Позивач звертався до відповідача із претензією №1 від 25.10.2021 про компенсацію вартості втраченого вантажу.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Адітон" не виконало належним чином свої зобов`язання за договором перевезення, оскільки не забезпечило належним чином доставку ввіреного йому вантажу вантажоодержувачу.

Позивач зауважує, що відшкодував замовнику (Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантік-Гейзер") за договором на надання транспортного-експедиційних послуг по здійсненню перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні вартість втраченого вантажу у розмірі 370850,96 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі вартості втраченого вантажу, а саме 370850,96 грн.

Вказані обставини і стали причиною звернення позивача до суду.

Згідно з ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч.ч.1,2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Позивач вказує про невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині збереження вантажу під час здійснення перевезення, а відтак, просить стягнути з відповідача збитки у розмірі вартості не збереженого вантажу.

Оскільки позивач повністю компенсував вартість вантажу власнику вантажу, то і має право ставити питання про відшкодування шкоди у порядку регресу, але на загальних підставах.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками.

Виходячи з загальних положень права підставою для застосування заходів відповідальності, яким є стягнення збитків у розумінні ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. ст. 216, 217 Господарського кодексу України, є склад правопорушення, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до її положень майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч.ч.1,2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що договору про перевезення вантажу у міжнародному сполученні №517 ні 08.10.2021 ні в будь-який інший день між сторонами не укладалося, його умови сторонами не узгоджувалися, що підтверджується відсутністю підпису директора відповідача на залученій у справу копії договору. Відповідач був перевізником згідно міжнародних товаро-супровідних накладних CMR 998124 та CMR 998125, однак ніякої втрати по вказаним транспортним накладним не було. Вищевказаний вантаж було пошкоджено під час пожежі, яка сталася в результаті масштабної дорожньо-транспортної пригоди та експедитор та вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" відмовилися приймати пошкоджений вантаж. У пошкодженні вантажу винен водій автомобіля ДАФ НОМЕР_1 Кулик ОСОБА_2 , який наразі є обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 286 ч.3 Кримінального кодексу України. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було організовано оперативне перезавантаження товару, згідно CMR 998124 та CMR 998125 у автомобіль ДАФ НОМЕР_2 / НОМЕР_3 та направлено позивач електронне повідомлення з проханням прийняти товар. Вантажоодержувач відмовився приймати товар без проставляння будь-яких відміток з цього приваду у CMR 998124 та CMR 998125. Для мінімалізації витрат вказаний вантаж було доставлено до місця дислокації автотранспортного засобу, де зберігається товар на умовах, визначених міжнародним законодавством, про що повідомлено позивача.

Відповідач вважає, що пошкодження товару сталося не з вини перевізника, а тому останній не має нести відповідальності за завдані збитки.

Суд звертає увагу на те, що договір перевезення №517 від 08.10.2021, укладення якого стверджується позивачем, не містить підпису відповідача. Посилання на даний договір у заявці на перевезення та інших документах не дає підстави стверджувати, що сторонами погоджено договір саме у такій редакції.

При цьому суд звертає увагу, що дана обставина не має значення для правильного вирішення спору. По-перше, наявність відносин перевезення підтверджується заявкою на перевезення та документами у їх сукупності, і не заперечується сторонами. По-друге, надана позивачем редакція договору не містить якихось особливостей, та не регулює по-іншому відносини сторін. Договір передбачає той же обсяг відповідальності перевізника, як і чинне законодавство. І договір не передбачає відповідальності перевізника без вини. Отже, договір жодним чином не змінює загальне регулювання даних відносин.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності вини відповідача у знищенні вантажу.

Заперечуючи наявність вини відповідачем надано лист Головного управління національної поліції в Одеській області від 06.11.2021, де зазначено, що у вчиненні кримінального правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) підозрюється третя особа-2. Також з даного листа вбачається, що в результаті ДТП сталася пожежа, в результаті якої згорів автомобіль відповідача DAF номерний знак НОМЕР_4 та загинув водій ОСОБА_3 , який перевозив вантаж. У матеріалах справи також міститься вирок Любашівського районного суду Одеської області від 09.09.2022 у справі №507/374/22. Вирок не набрав законної сили, тому не має преюдиційного значення.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

У даному аспекті, виходячи з принципу вірогідності доказів, суд звертає увагу на відсутність вірогідних доказів наявності вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та знищенні вантажу. Також відсутні будь-які підстави вважати, що пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник міг запобігти та усунення яких від нього залежало. Відповідно, відсутні підстави та умови для відповідальності перевізника.

У той же час суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Суд зазначає, що у розглядуваних правовідносинах, поведінка відповідача зазначеній доктрині та положенням чинного законодавства України не відповідає.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться матеріали страхової справи №ЦМ-21-2650, з якої вбачається отримання відповідачем полісу №АР/5194557 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб DAF FT XF номерний знак НОМЕР_4 2008 року випуску та отримання полісу №АР/5194556 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб SCHMITZ SCS номерний знак НОМЕР_6 2007 року випуску та укладення договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом (CMR, CMR+ТТН) №12-24.04.21.00025 від 10.03.2021.

Предметом договору добровільного страхування, укладеного відповідачем із страховою компанією, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов`язані з відшкодуванням збитків, відповідальність за які покладається на страхувальника та які виникли під час виконання останнім договору автомобільного перевезення вантажів, укладеного відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 або законодавства України, у зв`язку з втратою, недостачею, зіпсуттям або пошкодженням вантажу, заподіяння вантажем, що перевозиться шкоди життю і здоров`ю або майну третіх осіб, а також майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням понесених ним додаткових витрат щодо розслідування обставин страхового випадку, захисту інтересів страхувальника у судових органах та витрат на запобігання або зменшення розміру шкоди. Страховими ризиками за договором є: Секція А (відповідальність за вантаж - втрата, зіпсуття або пошкодження вантажу, зазначеного в п. 1.3 Основної частини договору внаслідок: ДТП з вини будь-якої особи (у т.ч. невстановленої); пожежі, окрім пожежі в зв`язку з форс-мажорними обставинами; дії атмосферних опадів на вантаж; псування рефрижераторних вантажів, що перевозяться під час перевезення; крадіжка вантажу, що перевозиться під час стоянки.

Матеріалами страхової справи підтверджується, що 21.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Адітон" повторно звернулося до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Перша" із заявою (№8637/10) про виплату страхового відшкодування на підставі договору страхування (CMR, CMR+ТТН) №12-24.04.21.00025 від 10.03.2021. За результатами розгляду заяви складено страховий акт №ЦМ-21-2650 від 08.06.2022. З акту вбачається, що перевозився вантаж (бойлери), розмір страхового відшкодування визначений у розмірі 288834,79 грн. (за вирахуванням франшизи 73137,25 грн.).

Відповідно до платіжного доручення №2145 від 22.07.2022 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Перша" сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" страхове відшкодування у розмірі 288834,79 грн.

Отже, відповідач звернувся до страхової компанії для отримання компенсації вартості знищеного вантажу, отримав таку компенсації, однак утримує дані кошти у себе. Дана поведінка не відповідає загальним засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Тому суд вважає справедливим стягнення з відповідача суми отриманої компенсації у розмірі 288834,79 грн.

При цьому суд звертає увагу на помилковість доводів позивача про те, що звернення відповідача до страхової компанії та отримання відшкодування є доказом визнання відповідачем своєї вини у завданні збитків. Суд зазначає, що сторони договору страхування передбачили страховими ризиками за договором відповідальність за вантаж (втрата, зіпсуття або пошкодження вантажу) внаслідок, у тому числі, ДТП з вини будь-якої особи (у т.ч. невстановленої). Відповідно, виплата страхового відшкодування не підтверджує вину відповідача.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 288834,79 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4332,52 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Горбунової Катерини Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" про стягнення збитків - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 3А, ідентифікаційний код 21870366) на користь Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) вартість втраченого вантажу у розмірі 288834,79 грн. та судовий збір у розмірі 4332,52 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.12.2022

Суддя О.М. Крижний