РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2022Справа № 910/21457/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянув без виклику (повідомлення) представників учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильпроменергобуд " (07270, Київська область, місто Чорнобиль, вулиця Леніна, будинок 169, ідентифікаційний код 25301719)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудмонтаж" (03194, місто Київ, бульвар Кольцова, будинок 14-д, офіс 610, ідентифікаційний код 34482827)

про стягнення 695 043,35 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильпроменергобуд " звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудмонтаж" заборгованості у розмірі 695 043,35 грн, яка складається з 644 304,44 грн основної заборгованості, 36 168,33 грн інфляційних втрат та 14 570,58 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, за твердженням позивача, виконанням відповідачем умов Договору № 02/10-2020-7/08 від 02.01.2020 в частині здійснення оплати за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі 910/21457/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін та визначено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

Позивач та відповідач належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі.

Ухвала про відкриття провадження у справі була вручена уповноваженому представнику позивача 19.01.2022, що підтверджено наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 741.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі на виконання приписів частини 5 статті 176, частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 6 днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Згідно отриманої з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" інформації, ухвала про відкриття провадження у справі 910/21457/21 від 29.12.2021 була доставлена в електронний кабінет відповідача 30.12.2021.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2021, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудмонтаж" (Генеральний підрядник) (далі - Відповідач) та Державним підприємством "Чорнобильпроменергобуд" (Підрядник) (далі - Позивач) укладено Договір № 02/01-2020-7/08 ДСТУ БД. 1-1:2013 Додаткові будівельні роботи за об`єктом: Будівництво Централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива реакторів ВВЕР АЕС України (ПК-1. Будівля технічного обслуговування зі складом МЦК, Споруди дощових стічних вод, Тимчасові закриті склади, Будівля приймання, Автозаправочний пункт, Мережі і споруди водопостачання та водовідведення, Комплекс споруд охорони, Будівля електротехнічних пристроїв, Гараж) (ДК 021:20-3 Будівництво торгових будівель, складів і промислових будівель, об`єктів транспортної інфраструктури) (далі - Договір).

Згідно пунктів 1.1., 1.2. Договору, Підрядник зобов`язується за завданням Генерального підрядника, на свій ризик, власними та залученими силами, засобами, матеріалами, обладнанням, виконати та здати йому в установлений Договором строк закінчені будівельні роботи по проекту "Будівництво централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива (ЦСВЯП) реакторів ВВЕР АЕС України" (далі - Об`єкт), а Генеральний підрядник зобов`язується надати Підряднику робочу документацію, прийняти від Підрядника закінчені роботи та оплатити їх. Місцезнаходження будівельної ділянки, основні параметри, склад та обсяги робіт зазначені у затвердженій проектній документації, Технічних вимогах (Додаток 1) та Договірній ціні (Додаток № 4), які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, ціна Договору, відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни (Додаток 3) є динамічною та становить 1 200 595,20 грн, крім того ПДВ 240 119,04 грн. Всього з ПДВ: 1 440 714,24 грн.

У пункті 3.1. Договору закріплено, що оплата будівельних робіт за Договором здійснюється по факту виконаних робіт у розмірі 100% їх вартості шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника, протягом 50 календарних днів з моменту підписання Сторонами Актів (акту) приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3. Роботи за цим Договором виконуються Підрядником, відповідно до Календарного плану виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, усі платіжні документи за Договором оформлюються з дотриманням вимог чинного законодавства, на магнітному та паперовому носіях в 2-х примірниках і передаються для підписання Генеральному підряднику у строк не пізніше 23-го числа звітного місяця в паперовому вигляді та на електронному носії.

Згідно пункту 6.1.10 Договору, Генеральний підрядник зобов`язаний, зокрема, прийняти та оплатити, в установленому Договором порядку, виконані Підрядником роботи за Договором.

У пункті 6.5.1 Договору закріплено, що Підрядник має право, зокрема, своєчасно отримувати плату за виконані роботи.

Згідно пункту 12.1, Договору, здавання Підрядником та приймання Генеральним підрядником результатів виконаних робіт за Договором здійснюється шляхом підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт між Підрядником та Генеральним підрядником.

Відповідно до пункту 12.7 Договору, підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт за Договором є підставою для проведення остаточних розрахунків між Сторонами.

У пункті 12.8. Договору зазначено, що Акти приймання виконаних будівельних робіт за Договором за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за підписом уповноваженої на те особою Підрядника і скріплені печаткою Підрядника, надаються Генеральному підряднику щомісяця до 23 числа звітного місяця включно.

Згідно пункту 15.1. Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та Договором.

У пунктах 16.1, 16.2. Договору зазначено, що усі спори, пов`язані з Договором, його укладанням або такі, що виникають у ході виконання цього Договору, вирішуються шляхом взаємних переговорів та консультацій. Усі спори між Сторонами, з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у відповідності до чинного законодавства України у судовому порядку.

Відповідно до пункту 16.3. Договору, Сторони застосовують заходи досудового (претензійного) врегулювання господарського спору.

Згідно пункту 19.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На виконання умов Договору позивач виконав будівельні роботи, що підтверджено наявними в матеріалах справи підписаними сторонами Актами приймання виконаних будівельних робіт за Договором за формою № КБ-2в та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 відповідно до яких Підрядником виконано будівельних робіт на суму 1 589 395,31 грн.

25 травня 2020 року Генеральним підрядником здійснено оплату у розмірі 793 418,54 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 188.

27 травня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено Угоду про зарахування зустрічних взаємних вимог за умовами якої Сторони дійшли згоди на підставі статті 601 Цивільного кодексу України про часткове зарахування зустрічних взаємних вимог, що випливають, з договорів, у яких Сторона-1 та Сторона-2 є Сторонами, зокрема, за договором № 02/01-2020-7/08 від 02 січня 2020 року, де ТОВ "БК "УКРБУДМОНТАЖ" є боржником, а ДП "Чорнобильпроменергобуд" є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 151 672,33 грн.

Відтак, за твердженням позивача, наявність у відповідача заборгованості в сумі 644 304,44 грн стала підставою для звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовною заявою.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Окремим видом договору підряду є договір будівельного підряду.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, а частинами 1, 2 статті 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Положенням статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, відповідачем не спростовано, що Підприємство виконало та передало роботи на загальну суму 1 589 395,31 грн. Вказані роботи були прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується наявністю підписів уповноважених осіб відповідача на актах приймання виконаних будівельних робіт. При цьому, вказані будівельні роботи були частково оплачені Товариством шляхом перерахування грошових коштів та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у загальному розмірі 945 090,87 грн.

Відтак вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 644 304,44 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 36 168,33 грн інфляційних нарахувань та 14 570,58 грн трьох процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/12604/18 від 01.10.2019).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторін. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Беручи до уваги, що строк виконання обов`язку оплати прийнятих будівельних робіт з боку відповідача є таким, що настав, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню в заявленому розмірі, а саме в розмірі 644 304,44 грн основної заборгованості, 36 168,33 грн інфляційних втрат та 14 570,58 грн трьох процентів річних.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до поданої 03.02.2022 заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 8 400,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 8 400,00 грн. Надання та оплата підтверджується доданими до матеріалів справи документами.

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на вказане, зважаючи, що матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо суми витрат позивача на правову допомогу, загальний розмір витрат на правову допомогу за розрахунком суду становить 8 400,00 грн.

Керуючись статтями 86, 123-126, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильпроменергобуд " до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудмонтаж" про стягнення 695 043,35 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудмонтаж" (03194, місто Київ, бульвар Кольцова, будинок 14-д, офіс 610, ідентифікаційний код 34482827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильпроменергобуд" (07270, Київська область, місто Чорнобиль, вулиця Леніна, будинок 169, ідентифікаційний код 25301719) 644 304,44 грн (шістсот сорок чотири тисячі триста чотири гривні 44 копійки) основної заборгованості, 36 168,33 грн (тридцять шість тисяч сто шістдесят вісім гривень 33 копійки) інфляційних втрат, 14 570,58 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 58 копійок) трьох процентів річних, 10 425,65 грн (десять тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 65 копійок) судового збору та 8 400,00 грн (вісім тисяч чотириста гривень 00 копійок) витрат позивача на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24.04.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ