ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3726/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інтех-Пром» м. Київ

до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» м. Кривий Ріг

про стягнення суми боргу в розмірі 561600грн., курсової різниці в розмірі 95444грн., пені в розмірі 133946грн.30коп.

без участі представників справи

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Інтех-Пром" м. Київ звернулось до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 561600грн., пені в розмірі 133946грн.30коп., курсової різниці в розмірі 95444грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого на підставі договору поставки №2021/п/ОО/997 від 02.11.2021.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору №2021/п/ОО/994 від 02.11.2021 та специфікації №1 від 02.11.2021 до договору згідно з товарно-транспортними накладними (накладними на вантаж одержувача) №299567460 та №299567455 від 04.02.2022 поставив відповідачу товар на суму 624000грн. Відповідачу був виставлений рахунок на оплату №5 від 04.02.2022 на суму 624000грн.

Відповідно до п.2 специфікації №1 від 02.11.2021 строк оплати за фактично поставлений товар здійснюється протягом 15-ти календарних днів з моменту поставки товару.

Позивач стверджує, що строк оплати товару закінчився 20.02.2022, але станом на 20.02.2022 вартість товару відповідачем не була сплачена.

Позивач повідомляє, що платіжним дорученням №9412261 від 06.07.2022 відповідач сплатив позивачу 62400грн. відповідно до рахунку на оплату №5 від 04.02.2022. Станом на дату складання позову у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 561600грн.

Посилаючись на п.10.1. договору, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 133946грн.30коп. за загальний період з 21.02.2022 по 05.10.2022.

На підставі п.2.1 специфікації №1 від 02.11.2021 позивач нарахував та заявив до стягнення курсову різницю в розмірі 95444грн., що виникла в результаті курсової різниці ціни товару, розрахованої станом на 19.09.2021 та на момент складання позову - 05.10.2021.

Також позивач повідомив, що попередній (орієнтований) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20000грн. Остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу з документальним підтвердженням буде наданий до суду відповідно до вимог статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 (з урахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022) прийнятий позов до розгляду, справу визнано малозначною, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 (з урахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022) отримана відповідачем 11.11.2022.

На адресу суду 30.11.2022 надійшов відзив на позов про незгоду із заявленими вимогами. Відповідно до відомостей на поштовому конверті, відзив був направлений на адресу суду 25.11.2022.

Відповідач повідомив суд, що не отримав від позивача рахунок-фактуру на оплату товару та сертифікату якості підприємства-виготовлювача (засвідченої копії). Позивач не надав докази передачі цих документів відповідачу.

Також відповідач вказує, що у відповіді №52-16/477 від 26.09.2022 на вимогу позивача від 22.08.2022 повідомляв про відсутність вказаних документів. Але позивач не направив ці документи відповідачу.

На думку відповідача, на дату звернення позивача з позовом до суду не настала подія з якою пов`язаний строк оплати за поставлений товар (не надані рахунок-фактури та сертифікат якості підприємства-виготовлювача на поставлений товар, які є підставою для здійснення розрахунків за договором поставки №2021/п/ОО/994 від 02.11.2021).

Відповідач вказав, що з огляду на пункт 2.1 специфікації №1 до договору застосування курсової різниці проводиться не автоматично, а здійснюється на підставі волевиявлення позивача шляхом виставлення відповідних коригувальних рахунків і розрахунків коригувань до податкових накладних. Ці документи є правовою підставою для перерахування курсової різниці відповідачем.

З позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається посилання на виписані позивачем рахунки на оплату суми 95444грн. курсової різниці та доказів їх вручення чи направлення відповідачу.

Відповідач зазначив, що в договорі сторони не встановлювали розмір пені за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 133946грн.30коп. безпідставні.

Відповідач також навів заперечення щодо витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення.

Відповідач стверджує, що заявлена попередня сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, адже укладений між сторонами договір є доволі простим, стандартним договором поставки; поставка товарів була оформлена лише однією стандартною видатковою накладною; йдеться про типові операції поставки продукції, без експертиз тощо; справа не є складною та не вимагає дослідження великої кількості складних документів, складних обчислень, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, ведення справи не передбачає значного обсягу юридичної та технічної роботи щодо її підготовки до розгляду; реальні та необхідні витрати адвоката на професійну правничу допомогу у цій справі не потребують ні значного часу, ні значних зусиль, а тому, якщо такі витрати і здійснені, то в них не було необхідності.

На стадії підготовки і направлення претензії була здійснена більша частина роботи з узгодження правової позиції щодо підстав та обґрунтованості стягнення заборгованості, щодо формування доказової бази тощо. В основу позову покладено аналіз лише деяких документів, зокрема, договору та листуванню між контрагентами.

Відповідач заявив про намір надати свої обґрунтовані заперечення на них та клопотання про їх зменшення, у разі надання позивачем детального опису робіт (наданих послуг) з правничої допомоги та їх вартості.

На адресу суду 06.12.2022 засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив, підписана кваліфікованим підписом представника позивача.

Позивач вказав, що на підтвердження поставки другої партії товару від 04.02.2022 додав до позову товарно-транспортні накладні (накладні на вантаж одержувача) №299567460, №299567455 від 04.02.2022. Поставка товару здійснювалась перевізником «SAT».

Позивач виставив рахунок №5 від 04.02.2022 для оплати поставленого товару. Платіжним дорученням №9412261 від 06.07.2022 відповідач перерахував 62400грн. для оплати рахунку №5 від 04.02.2022. Наведене спростовує твердження відповідача про неотримання рахунку-фактури. Часткова сплата суми боргу є свідченням визнання боргу.

Сертифікат якості підприємства-виготовлювача на поставлений товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, що посвідчує проведення господарської операції.

Поставлений товар не включений до переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні. На підтвердження якості товару відповідачу був направлений паспорт якості товару, що містить відомості для ідентифікації та фактичні значення показників якості товару.

Позивач не отримував лист відповідача №52-16/477 від 26.09.2022 засобами поштового або електронного зв`язку. На адресу відповідача направлялась вимога від 22.08.2022, отримана відповідачем 26.08.2022. В листах №52-09/4025 від 07.09.2022, №52-09/4060 від 12.09.2022, №52-09/4847 від 29.09.2022 відповідач визнавав отримання товару та наявність заборгованості за договором, пропонував розглянути можливість погашення заборгованості шляхом розстрочення.

На адресу відповідача позивач направляв лист №25-07-2 від 25.07.2022 для ознайомлення з розрахунком заборгованості. Разом з листом направлялись акт №1 узгодження зміни ціни товару від 25.07.2022, коригування №1 від 25.07.2022 до рахунку на оплату №5 від 04.02.2022 та додаток №1 (підсумок розрахунку). Також позивач засобами електронного зв`язку повідомив відповідача за електронною адресою про направлення цього листа засобами поштового зв`язку та просив повідомити про отримання.

Пеня була розрахована позивачем відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

В договорі про надання правової допомоги та адвокатських послуг №12-АО від 15.08.2022 було узгоджено, що гонорар обчислюється у фіксованому розмірі та становить 20000грн. під час надання правової (правничої) допомоги адвокатом здійснено вивчення договору поставки та додатків до нього, супроводжувальні документи, підготовлено та подано позовну заяву, підготовлена відповідь на відзив, здійснюється супроводі справи в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інтех-Пром» (далі - постачальник) був укладений договір поставки №2021/п/ОО/994 від 02.11.2021 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар згідно з додатками - специфікаціям за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Пунктом 4.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється транспортом, в строк і на умовах, зазначених; додатках-специфікаціях до договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, зазначені в додатках-специфікаціях відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термія «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до пунктів 5.1 - 5.2 договору ціна товару становить грошову суму, виражену в національній валюті України, зазначену в специфікації на відповідний товар.

Ціни на товар, що поставляється відповідно до договору, є фіксованими та можуть бути змінені лише за згодою сторін.

Згідно з пунктом 6.2 договору оплата вартості товару здійснюється покупцем на підставі рахунків, виставлених постачальником, податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на умовах і в строки, зазначені у додатках-специфікаціях до цього договору та з урахуванням особливостей, передбачених розділом 9 договору.

Відповідно до пунктів 7.1 - 7.3 договору постачальник надає покупцеві (його представнику) на товар, що поставляється відповідно до договору, такі документи:

- рахунки - фактури на товар;

- сертифікат якості підприємства-виготовлювача/копія завірена постачальником;

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством України, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі здійснення попередньої оплати за Товар, податкові накладні надаються у -3-х денний строк з моменту здійснення попередньої оплати;

- копія витягу з реєстру платника податку на додану вартість/копія свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку;

- видаткові накладні;

Вищевказані документи передаються уповноваженому належним чином представнику покупця за фактом поставки товару. Реквізити на зазначених документах повинні бути чітко помітні.

Зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними після надання постачальником товару та документів, зазначених у п.7.1. цього договору.

В пунктах 7.7, 7.8 договору вказано, що право власності на товар і ризик випадкового знищення або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту поставки товару відповідно до умов цього договору.

У разі, якщо документи, зазначені у п.7.1. цього договору не надані постачальником або оформлені неналежним чином (з порушенням чинного законодавства та умов цього договору). Покупець має право затримати оплату товару до надання постачальником повного комплекту належним чином оформленої документації, при цьому строк оплати зазначений у п.6.2. договору збільшується на період падання документів, зазначених у п.7.1. договору, оформлених належним чином.

В пункті 15.4 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2022р. У разі якщо у сторін на момент закінчення строку дії договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія Договору продовжується щодо таких зобов`язань до задоволення законних вимог.

Відповідно до пункту 15.6 договору сторони визнають юридичну силу і значимість договору і додаткових угод до нього, підписаних з використанням факсимільного зв`язку, з подальшим паданням оригіналів протягом семи календарних днів.

Сторони підписали специфікацію №1 від 02.11.2021 до договору, в якій визначили найменування товару (система очистки води гідро ущільнення вакуум-фільтру від механічних домішок в складі: Гідроциклон F90LX 4"-auto, система фільтрації ADF 616A-ZPS 130мкм), його кількість (3шт.), ціну товару за одиницю (520000грн. без ПДВ), загальну вартість (1872000грн. з ПДВ) та строки поставки (14.01.2022, 10.02.2022, 10.03.2022).

Пунктами 1, 2 специфікації №1 від 02.11.2021 встановлені умови поставки: DDP - склад покупця (склад АТ «ПІВДГЗК» м, Кривий Ріг), умови оплати: протягом 15 календарних днів з моменту поставки товару і надання рахунків та податкових накладних за фактично поставлений товар.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 специфікації №1 від 02.11.2021 ціна товару розрахована за офіційним курсом 100EUR = 3137,00UAH, що встановлений НБУ на 19.09.2021.

У разі зміни курсу на день оплати більш ніж на +/- 3%, ціна змінюється і розраховується за формулою Ц2 = Ц1 х К2/К1, де Ц1 - ціна товару на момент підписання даної специфікації; Ц2 - ціна товару на дату оплати; К1 - курс НБУ, зазначений в специфікації (100EUR = 3137,00UAH); К2 - діючий курс НБУ на дату оплати. Джерело курсів НБУ сайт: www.bank.gov.ua

Постачальник виставляє рахунки / рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні те інші документи, передбачені договором, з урахуванням ціни товару на дату оплати (Ц2).

У разі зниження курсу євро на день оплати товару на - 3% і більше покупець самостійно перераховує і оплачує вартість товару.

Різницю вартості товару, пов`язану зі збільшенням курсу євро більш ніж на + 3%, покупець доплачує тільки після виставлення постачальником відповідних коригувальних рахунків і розрахунків коригувань до податкових накладних, пов`язаних зі збільшенням ціни товару, протягом 10 календарних днів.

Якщо покупець протягом 30 календарних днів після здійснення оплати не отримав від постачальника коригувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних на збільшення вартості, то ціна па дату оплати (Ц2) є остаточною і перерахунку не підлягає.

У разі зростання більше 20% курсу, зазначеного в пункті 2.1, умова зміни ціни пропорційно зростанню курсу не застосовується, а нова ціна узгоджується сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Частиною 2 статті 664 Цивільного кодексу України встановлено, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

За допомогою перевізника «SAT» згідно з товарно-транспортними накладними (накладні на вантаж одержувача) №299567460, №299567455 від 04.02.2022 позивач на виконання договору поставив 04.02.2022 відповідачу другу партію товару на суму 624000грн. (з ПДВ). Відповідач не оспорює факт отримання товару.

З огляду на пункт 2 специфікації №1 від 02.11.2021 та положення статті 254 Цивільного кодексу України, відповідач мав сплатити вартість товару в строк до 21.02.2022.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №9412261 від 06.07.2022 про сплату відповідачем 62400грн. на підставі рахунку №5 від 04.02.2022. Наведене спростовує твердження відповідача про неотримання рахунку для оплати.

Стаття 666 Цивільного кодексу України визначає, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Пунктом 7.4 договору передбачено приймання товару за кількістю та якістю відповідно до вимог Інструкції Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР про порядок приймання товару за кількістю №П-6 від 15.06.1956 та Інструкції Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР про порядок приймання товару за якістю №П-7 від 23.04.1966 (із змінами та доповненнями), в частині, що не суперечить чинному законодавству України і здійснюється лише за узгодженими з покупцем кресленнями.

Після отримання товару в лютому 2022року і до моменту звернення позивача з вимогами про сплату заборгованості в серпні 2022року відповідач не висував претензій щодо відсутності документів, що стосуються товару.

Тому суд вважає помилковими твердження відповідача про ненастання строку оплати товару через ненадання позивачем документів (рахунку-фактури, сертифікату якості підприємства-виготовлювача на поставлений товар).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не надав докази оплати вартості отриманого товару в розмірі 561600грн.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 561600грн., підтверджені матеріалами справи та відповідачем визнані, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Посилаючись на підпункт 2.1 пункту 2 специфікації №1 від 02.11.2021, позивач також заявив до стягнення суму курсової різниці в розмірі 95444грн., розраховану за формулою Ц2 (719444грн.) = Ц1 (624000грн.) х К2 (3616,82грн.) / К1 (3137грн.), де

Ц2 - ціна товару на дату оплати;

Ц1 - ціна товару на момент підписання даної специфікації;

К1 - курс НБУ, зазначений в специфікації (100EUR = 3137,00UAH);

К2 - діючий курс НБУ на дату оплати (на 05.10.2022).

Підпунктом 2.1 пункту 2 специфікації №1 від 02.11.2021 передбачено, що різницю вартості товару, пов`язану зі збільшенням курсу євро більш ніж на + 3%, покупець доплачує тільки після виставлення постачальником відповідних коригувальних рахунків і розрахунків коригувань до податкових накладних, пов`язаних зі збільшенням ціни товару, протягом 10 календарних днів.

Якщо покупець протягом 30 календарних днів після здійснення оплати не отримав від постачальника коригувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних на збільшення вартості, то ціна па дату оплати (Ц2) є остаточною і перерахунку не підлягає.

Повну оплати поставленого 04.02.2022 товару відповідач не здійснив.

В листі позивача №25-07-2 від 25.07.2022 зазначено про наявність підстав для зміни вартості товару у зв`язку із збільшенням курсу євро більш ніж на + 3%. Позивач розрахував нову вартість товару (740320грн.) станом на 25.07.2022, використовуючи курс Національного Банку України станом на 25.07.2022. Розмір курсової різниці становив 116320грн. (з ПДВ).

В якості додатків до цього листа вказані - акт узгодження зміни товару №1 від 25.07.2022, коригування №1 від 25.07.2022 до рахунку на оплату №5 від 04.02.2022, додаток №1 до листа.

Відповідач не визнає отримання листа №25-07-2 від 25.07.2022 з додатками.

Докази направлення листа №25-07-2 від 25.07.2022 з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку в матеріалах справи відсутні.

Суд не приймає в якості належного доказу направлення на електронну адресу відповідача листа №25-07-2 від 25.07.2022 з додатками доданий відповідачем до відповіді на відзив скріншот. В договорі не визначені електронні адреси сторін для здійснення листування. Не підтверджено направлення відповідачу засобами електронного зв`язку листа №25-07-2 від 25.07.2022 разом з актом узгодження зміни товару №1 від 25.07.2022, коригуванням №1 від 25.07.2022 до рахунку на оплату №5 від 04.02.2022, додатком №1 до листа.

У вимозі від 22.08.2022, отриманій відповідачем 26.08.2022, позивач наполягав на оплаті відповідачем суми боргу в розмірі 561600грн. До вимоги від 22.08.2022 відповідач не долучав коригувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних на збільшення вартості.

Докази направлення на адресу відповідача коригувального рахунку та розрахунку коригувань до податкових накладних на суму заявленої до стягнення курсової різниці в розмірі 95444грн. також відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним виникнення у відповідача обов`язку сплатити суму курсової різниці в розмірі 95444грн. та відмовляє у задоволенін позовних вимог в цій частині.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, з огляду на таке.

Тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

З аналізу положень статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, частина друга статті 231 Господарського кодексу України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 Господарського кодексу України.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини шостої статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 Господарського кодексу України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за частиною другою статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», частиною другою статті 36 Закону України «Про телекомунікації».

За змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Частина шоста статті 231 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач в обґрунтування розміру нарахованої пені, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Таким чином, умовами договору не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а частина шоста статті 231 Господарського кодексу України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі виходячи з облікової ставки Національного банку України та період, протягом якого може бути застосовано таку санкцію.

Отже відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду №904/4156/18 від 10.12.2019.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інтех-Пром» до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення суми боргу в розмірі 561600грн., курсової різниці в розмірі 95444грн., пені в розмірі 133946грн.30коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Ідентифікаційний код: 00191000; місцезнаходження: 50026, м. Кривий Ріг) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інтех-Пром» (Ідентифікаційний код: 37686812; місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82) суму боргу в розмірі 561600грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 8424грн.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 133946грн.30коп. та курсової різниці в розмірі 95444грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова