УХВАЛА

м. Київ

27.12.2022Справа № 910/9886/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд

до Приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот

про стягнення 4 451 772,72 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники сторін:

від позивача: Лавринович О.В. за ордером від 12.09.2022 року серії АЕ № 1153909;

від відповідача: Гордієнко Л.М. за ордером від 06.12.2022 року серії АІ № 1316185.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд (далі позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот (далі відповідач) про стягнення 4 451 772,72 грн., з яких: 3 356 111,00 грн. основний борг, 575 344,12 грн. інфляційні втрати, 65 589,00 грн. 3 % річних, 454 728,60 грн. пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами 26.04.2019 року договору поставки нафтопродуктів № 330419 в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим, за Приватним акціонерним товариством Судноплавна компанія Укррічфлот утворилась заборгованість та виникли підстави для стягнення штрафних санкцій та компенсаційних виплат у вищевказаному розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2022 року відкрито провадження у справі № 910/9886/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.11.2022 року.

17.10.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 13.10.2022 року про долучення до матеріалів справи копії договору про надання позивачу правничої допомоги від 10.09.2022 року № 24.

31.10.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 28.10.2022 року про участь його представника у підготовчому засіданні, призначеному на 02.11.2022 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою від 01.11.2022 року господарський суду міста Києва задовольнив означену заяву позивача.

До початку підготовчого засідання 02.11.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 02.11.2022 року № 16/22 про долучення до матеріалів справи копії довіреності. Крім того, у наведеному клопотанні Приватне акціонерне товариство Судноплавна компанія Укррічфлот повідомило про укладення між сторонами мирової угоди в даній справі. Проте заяви про її затвердження та самого тексту мирової угоди відповідачем надано суду не було.

У підготовчому засіданні 02.11.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.11.2022 року.

22.11.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла спільна заява сторін від 21.10.2022 року № 1-1-23/147 про затвердження мирової угоди, в якій викладено текст цієї мирової угоди.

Разом із тим, підготовче засідання, призначене у даній справі на 23.11.2022 року, не відбулося, у зв`язку із оголошенням у місті Києві повітряної тривоги та знеструмленням електромережі суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2022 року підготовче засідання у справі № 910/9886/22 призначено на 14.12.2022 року.

У підготовчому засіданні 14.12.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/9886/22 на 30 днів; встановлено позивачу строк до 26.12.2022 року на подання пояснень щодо виконання поданої суду для затвердження мирової угоди; підготовче засідання відкладено на 27.12.2022 року.

До початку призначеного підготовчого засідання 27.12.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд від 26.12.2022 року, відповідно до якої позивач відмовився від позовних вимог у справі № 910/9886/22 та просив суд закрити у ній провадження.

У підготовчому засіданні 27.12.2022 року представник позивача підтримав заяву від 26.12.2022 року про відмову від позову та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у цьому підготовчому засіданні проти задоволення заяви позивача від 26.12.2022 року про відмову від позову не заперечував.

Розглянувши у підготовчому засіданні 27.12.2022 року заяву сторін про затвердження мирової угоди від 21.10.2022 року № 1-1-23/147, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні мирової угоди і продовження судового розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 року в справі № 910/32312/15 зазначив, що господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, є правом сторони, яке, в свою чергу згідно з процесуальним законом неможливо реалізувати якщо такі дії суперечать законодавству або це призводить до порушення чиїх - небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається зі змісту поданої сторонами 22.11.2022 року мирової угоди у справі № 910/9886/22, відповідач зобов`язується перерахувати кошти в сумі 2 356 111,00 грн. основної заборгованості шляхом здійснення часткових платежів у строки та у розмірах, обумовлених з позивачем та зазначених у графіку, що є невід`ємною частиною даної мирової угоди:

Сума заборгованості до сплати/період сплати заборгованості:

500 000 (п`ятсот тисяч) грн. основної заборгованості 24.10. 28.10.2022 р.

500 000 (п`ятсот тисяч) грн. основної заборгованості 31.10. 04.11.2022 р.

500 000 (п`ятсот тисяч) грн. основної заборгованості 07.11. 11.11.2022 р.

500 000 (п`ятсот тисяч) грн. основної заборгованості 14.11. 18.11.2022 р.

356 111 (триста п`ятдесят шість тисяч сто одинадцять) грн. основної заборгованості 21.11. 25.11.2022 р.

Суму 3 % річних у розмірі 65 589,00 грн. відповідач зобов`язується сплатити позивачеві до 25.12.2022 року.

Суму судового збору в розмірі 66 776,60 грн., сплаченого позивачем за подання позову до відповідача про стягнення заборгованості за договором та штрафних санкцій, відповідач зобов`язується сплатити позивачеві до 25.12.2022 року.

Означені положення поданої сторонами на затвердження мирової угоди свідчать про встановлення для відповідача обов`язку, вчасне виконання якого є неможливим, оскільки дати виконання відповідних обов`язків на час затвердження мирової угоди вже минули.

Таким чином, умови угоди передбачають необхідність вчинення певних дій у минулому по відношенню до ймовірної дати набрання чинності означеною угодою (постановлення ухвали про її затвердження), що може призвести до виникнення нових спорів між сторонами.

Враховуючи подання до суду спільної заяви сторін про затвердження мирової угоди та самої мирової угоди лише 22.11.2022 року, суд дійшов висновку про те, що умови такої угоди фактично є невиконуваними та суперечать процесуальному законодавству, оскільки визначають для відповідача зобов`язання, що у переважній більшості існували до дати подання до суду мирової угоди.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Зважаючи на викладене, укладена між сторонами мирова угода не може бути затверджена судом, а судовий розгляд справи підлягає продовженню.

У той же час, у підготовчому засіданні 27.12.2022 року судом розглянуто подану 27.12.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд заяву про відмову від позову та вирішено задовольнити її, з урахуванням наступного.

Положеннями частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 вищевказаної норми процесуального права передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1-3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 5 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз приписів статті 191 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що підставами відмови господарським судом у задоволенні заяви про відмову від позову є:

- представник відповідної сторони обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову);

- відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року в справі № 925/2151/14, положення статті 191 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у вигляді того, що така відмова порушує права як товариства, так і інших осіб, окрім випадків коли особу позивача представляє її законний представник і його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Також приписами статті 191 Господарського процесуального кодексу України не визначено підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у зв`язку з її недостатньою обґрунтованістю.

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, суд встановив, що її підписано представником Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд адвокатом Лавринович Оксаною Володимирівною, яка відповідно до наявного у матеріалах справи ордеру від 12.09.2022 року серії АЕ № 1153909 не обмежена у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи, що відмова від позову є формою реалізації передбаченого статтею 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності господарського судочинства та, з урахуванням долучених Товариством з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд до матеріалів справи платіжних доручень, не суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову в цій справі.

У зв`язку із тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі частини 3 статті 191 та пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 191, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Трейд від позову.

2. Закрити провадження у справі № 910/9886/22 на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.12.2022 року.

Суддя В.С. Ломака