ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/819/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Рисухін Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: прокурор Тарасюк В.С., посвідчення №058855;

від відповідача-1: Грабовська Н.М., витяг з ЄДР;

від відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури в інтересах держави

до 1. Звягельської міської ради;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Звягель"

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та відновлення становища, яке існувало до його укладення,

Процесуальні дії по справі.

Керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (наразі - Звягельська міська рада) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Звягель", у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Новоград-Волинської міської ради вiд 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспiльних потреб»;

- визнати недійсним договір міни вiд 01.11.2019, укладений між Новоград-Волинською міською радою Житомирської областi та ТОВ «Старий Звягель», за яким Новоград-Волинська міська рада передала ТОВ «Старий Звягель» у власність земельну ділянку площею 0,800 га кадастровий номер :00:001:0542 по вул.Олександрівська, 1-А в м.Новоград-Волинський Житомирської областi в обмін на комплекс консервний завод, що знаходиться по вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської областi;

- ТОВ «Старий Звягель» повернути Новоград-Волинськiй мiськiй радi земельну ділянку по вул.Олександрiвська, буд.1-А в м.Новоград-Волинський, площею 0,8000 га (кадастровий номер :00:001:0542);

- Новоград-Волинськiй мiськiй радi повернути ТОВ «Старий Звягель» об`єкт нерухомого майна - комплекс консервного заводу, який розташований за адресою: вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської області.

Ухвалою господарського суду від 11.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14.11.2022 та витребувано у відповідачів належним чином завірені копії документів, зазначені у п.4 резолютивної частини цієї ухвали.

14.11.2022 відповідач-1 подав до суду заяву №04/1974 від 11.11.2022 про визнання позовних вимог у повному обсязі, у якій просив ухвалити рішення про задоволення позову, відповідно до ст.191 ГПК України (т.1: а.с.180-198, 200-209).

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкладено підготовче засідання на 22.11.2022.

21.11.2022 на електронну пошту суду на виконання вимог ухвали від 14.11.2022 від представника відповідача-1 надійшов лист №04/2018 від 18.11.2022 з додатками для долучення їх до матеріалів справи (т.1, а.с.218-235).

Ухвалою суду від 22.11.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 26.12.2022.

07.12.2022 на поштову адресу суду від прокурора надійшли пояснення від 06.12.2022 №54-84-4807вих-22 щодо незаконності рішення Новоград-Волинської міської ради від 27.092.2022 №637 «Про скасування рішення міської ради про викуп об`єкта нерухомого майна для суспільних потреб», просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.2, а.с.7-16).

За допомогою доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом здійснено запит та встановлено, що 22.12.2022 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу відповідача-1, а саме Новоград-Волинську міську раду Житомирської області () перейменовано на Звягельську міську раду (т.2, а.с.17).

Представник відповідача-2 у засідання не з`явився, однак на електронну пошту суду надіслав заяву про визнання позовних вимог №28 від 25.11.2022, згідно з якою просив розглянути справу №906/819/22 за його відсутності, прийняти до розгляду дану заяву та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на ст.191 та ч.3 ст.185 ГПК України (т.1, а.с.243-244).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Прокурор та представник Звягельської міської ради зазначили, що вважають за можливе розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Старий Звягель».

Прокурор підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача-1 підтримав заяву про визнання позову.

У засіданні 26.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що Новоград-Волинська міська рада в порушення норм чинного законодавства та інтересів територіальної громади передала у власність ТОВ «Старий Звягель» земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0542 площею 0,8000 га, ринкова вартість якої 1480700,00 грн, в обмін на комплекс будівель консервного заводу, ринкова вартість якого 1 грн, використавши неналежно складений звіт про оцінку майна №4/8585-1 як підставу для прийняття незаконного рішення (т.1, а.с.1-23).

Окрім того, у поясненнях від 06.12.2022 №54-84-4807вих22 прокурор наголосив на тому, що рішення Новоград-Волинської міської ради від 27.092.2022 №637 «Про скасування рішення міської ради про викуп об`єкта нерухомого майна для суспільних потреб» є незаконним, а тому не призводить до настання тих правових наслідків, на виконання яких воно спрямоване (втрати чинності попередніми рішеннями №556, №789, які вже виконані і пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів), а спрямоване на уникнення службовими особами органу місцевого самоврядування кримінальної відповідальності (т.2, а.с.7-11).

Відповідачі у заявах від 11.11.2022 №04/1974 і від 25.11.2022 №28 визнали позовні вимоги у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечили (т.1: а.с.180-181, 243-244).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням 26-ої сесії 7-го скликання Новоград-Волинської міської ради від 01.11.2018 №556 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб» у зв`язку із суспільною потребою створення міського парку відпочинку вирішено викупити об`єкт нерухомого майна - комплекс (консервний завод), який розташований за адресою: вул.Надслучанська, 1 в м.Новоград-Волинський Житомирської обл., що належить на праві власності ТОВ «Старий Звягель», за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності (т.1, а.с.202).

У подальшому, як повідомлено у позовній заяві та не заперечується сторонами, Новоград-Волинська міська рада та ТОВ «Старий Звягель» у ході переговорної процедури дійшли згоди про обмін вказаного майнового комплексу на земельну ділянку по вул.Олександрівська, 1-А в м.Новоград-Волинський, площею 0,8000 га, кадастровий номер :00:001:0542.

Станом на 04.07.2019 КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (т.1, а.с.100-117).

21.10.2019 ПП «Юрекс» за замовленням Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради проведено незалежну оцінку комплексу об`єктів нерухомого майна, будівлі консервного заводу в цілому, розташованого за адресою: Житомирської обл., м.Новоград-Волинський, вул.Надслучанська, 1, та складено звіт про оцінку майна №4/8585-1, за змістом якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить 2559548,00 грн, при цьому з них 1389012,00 грн - вартість оцінюваних будівель та споруд, а 1170536,00 грн - вартість права користування земельною ділянкою (т.1, а.с.118-132).

Окрім того, ПП «Юрекс» складено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,8000 га, розташованої за адресою: Житомирська обл., Новоград-Волинський район, м.Новоград-Волинський, вул.Олександрівська , 1-А, ринкова вартість якої станом на 21.10.2019 склала 2369040,00 грн (т.1, а.с.133-149).

Рішенням 36-ої сесії 7-го скликання Новоград-Волинської міської ради від 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб» вирішено викупити для суспільних потреб комплекс будівель консервного заводу в цiлому по вул.Надслучанськiй, 1, м.Новоград-Волинський шляхом укладення з власником майна договору мiни на земельну дiлянку по вул.Олександрiвська, 1-А в м.Новоград-Волинський, площею 0,8000 га (кадастровий номер :00:001:0542) за умови відсутності необхідності проведення виплат різниці мiж звітом про оцінку вартості об`єкта, що пiдлягає викупу, та експертною грошовою оцінкою об`єкта, що підлягає міні, а також затвердити звіт про експертну грошову оцінку земельної дiлянки по вул.Олександрiвська, 1-А в м.Новоград-Волинський, площею 0,8000 га (кадастровий номер :00:001:0542) в сумі 2369040,00 грн без урахування ПДВ та звіт про оцінку вартості комплексу будівель консервного заводу в цілому по вул.Надслучанськiй, 1 в м.Новоград-Волинській в сумі 2559548,00 грн (т.1, а.с.203).

На виконання вказаного рішення 01.11.2019 мiж Новоград-Волинською міською радою та ТОВ «Старий Звягель» укладено договір мiни (далі - договір), за яким Новоград-Волинська мiська рада передала ТОВ «Старий Звягель» у власність земельну дiлянку для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, площею 0,8000 га, кадастровий номер :00:001:0542, що розташована по вул.Олександрiвська, 1-А в м. Новоград-Волинський Житомирської областi, в обмін на комплекс, консервний завод, що знаходиться по вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської області (т.1, а.с.204-206).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 01.11.2019 на підставі договору міни №2391 від 01.11.2019 зареєстровано право комунальної власності на комплекс, консервний завод, за Новоград-Волинською міською радою та право колективної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0542 за ТОВ «Старий Звягель» (т.1, а.с.88-92, 96-97, 209).

06.11.2019 сторонами підписано акт прийому-передачі документів на викуп об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб (т.1, а.с.84), а 08.11.2019 - акт прийому-передачі майна, відповідно до якого ТОВ «Старий Звягель» передало, а Новоград-Волинська мiська рада прийняла комплекс нежитлових приміщень консервного заводу, розташованого на вул.Надслучанська, 1, м.Новоград-Волинський, загальною площею 1816,2 м2, а саме: адміністративна будівля - А, А-1; прохідна - Б, №1,2; виробничий комплекс - В; котельня з прибудовою - Е, е; склад готової продукції - Ж, №4; димова труба - П. Технічний стан об`єкта - незадовільний (т.1, а.с.207).

22.12.2019 сторони уклали договір про внесення змін до договору міни, посвідченого 01.11.2019, виклавши п.1.7 вказаного договору у новій редакції (т.1. а.с.5).

За фактом неналежного виконання службовою особою Новоград-Волинської міської ради своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам, Новоград-Волинською окружною прокуратурою зареєстровано кримінальне провадження №0000050 вiд 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (т.1, а.с.153).

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено комплексну оціночно-земельну та оціночно-будівельну експертизи, за результатами яких встановлено та відображено у висновку експертів вiд 19.05.2022 №2807/20/619/620/621/622/22-25, що ринкова вартiсть земельної дiлянки з кадастровим номером :00:001:0542, площею 0,8000 га, що розташована по вул.Олександрiвськiй, 1-А в м.Новоград-Волинський Житомирської областi, станом на 21.10.2019 без урахування ПДВ складає 1480700,00 грн. Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення з датою оцінки 21.10.2019, виготовлений ПФ «ЮрЕкс», не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має незначні недоліки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. Технічний стан (ступінь фізичного зношення) об`єкта нерухомого майна - комплексу об`єктів нерухомого майна, будівлі консервного заводу в цілому, визначено як непридатний. Визначити категорію технічного стану об`єкта оцінки, що характеризує міцність, стійкість, деформативність та експлуатаційні характеристики будівельних конструкцій будівель та споруд нерухомого майна не вбачається за можливе. Вартість об`єкта нерухомого майна - комплексу об`єктів нерухомого майна, будівлі консервного заводу в цілому, розташованого по вул.Надслучанській, 1 в м.Новоград-Волинський Житомирської областi, станом на 21.10.2019 становить 1 грн. Звіт про оцінку майна №4/8585-1, виготовлений ПФ «Юрекс» з датою оцiнки 21.10.2019, не відповідає вимогам нормативно правових актiв, що регламентують оцiночну діяльність, станом на дату складання звіту (т.1, а.с.27-77).

З огляду на викладені обставини, керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури надіслав до Новоград-Волинської міської ради повідомлення в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» вiд 24.08.2022 №54-84-3007вих-22, у якому вказав про факт незаконної передачі земельної дiлянки комунальної власностi у приватну власність відповідача-2 шляхом укладення договору мiни та спричинення шкоди Новоград-Волинськiй територіальній громаді, а також про необхідність вжиття заходів з метою поновлення інтересів держави шляхом пред`явлення відповідного позову до суду (т.1, а.с.154-157).

Листом вiд 26.09.2022 № 04/1663 голова Новоград-Волинської міської ради повідомив, що надав доручення відповідним виконавчим органам міської ради про підготовку та внесення на розгляд позачергової ceciї міської ради проєкт рiшення міської ради «Про скасування рішень міської ради про викуп об`єкту нерухомого майна для суспiльних потреб», згiдно з яким будуть скасовані рiшення міської ради вiд 01.11.2018 №556 і вiд 31.10.2019 №789, та надано доручення юридичному відділу міської ради звернутися до суду з позовною заявою про визнання договору мiни вiд 01.11.2019 недійсним, скасування відповідних записів про право власностi (т.1, а.с.158).

Однак Новоград-Волинська міська рада впродовж тривалого часу самостійно не вжила заходів для усунення виявлених порушень, що стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз.1, 2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.1 - 3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень ч.ч.3-5 ст.53 ГПК України і ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Разом із тим у розумінні положень п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Перший - "виключний випадок" - передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежним чином.

"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом із тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 08.12.2020 у справі №908/1664/19.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:

"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Як вбачається з позовної заяви, прокурор звертається до суду задля усунення помилки (порушення), допущеної органом мiсцевого самоврядування при наданні земельної дiлянки у власнiсть, тобто при здійсненні його власних повноважень у земельних відносинах. Враховуючи, що Новоград-Волинська мiська рада не вчинила належних дій для виправлення допущеного порушення, а будь-який інший орган, який вiдповiдно до чинного законодавства здійснює функцію з розпорядження землями територіальної громади, відсутній, тому вказаний орган місцевого самоврядування і має бути відповідачем у справі. Водночас Новоград-Волинською міською радою за оспорюваним договором мiни отримано нерухоме майно, яке у випадку задоволення позовних вимог, підлягатиме поверненню другому відповідачу.

Суд вважає, що керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури дотримав вимоги ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та правомірно звернувся з даним позовом до суду.

Норми законодавства наводяться судом в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Положеннями ст.ст.19, 143, 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування України" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування України", право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування України" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування України", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з приписами ч.ч.1, 5, 7, 8 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування України", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Такі ж положення закріплені і ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, зокрема, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними, що кореспондується із вимогами частини З статті 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування України").

Прокурор стверджує, що прийняття Новоград-Волинською міською радою рішення про викуп консервного заводу (ненормативного акта) призвело до виникнення правовідносин, пов`язаних з безпідставним та незаконним переданням у власність відповідача земельної ділянки, що є у комунальній власності.

Відповідно до ст.122 ЗК України, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст.83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Згідно з приписами ч.1 ст.134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала (ч.2 ст.134 ЗК України).

Положеннями ч.1, абз.6 ч.2 ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законодавством, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ПП «Юрекс» було проведено незалежну оцінку комплексу об`єктів нерухомого майна, будівлі консервного заводу в цілому, який розташовано за адресою: Житомирської обл., м.Новоград-Волинський, вул.Надслучанська, 1, та експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:001:0542, площею 0,8000 га, розташованої за адресою: Житомирська обл., Новоград-Волинський район, м.Новоград-Волинський, вул.Олександрівська , 1-А.

Однак, згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної оціночно-земельної та оціночно-будівельної експертизи у кримінальному провадженні №0000050 вiд 19.05.2022 №2807/20/619/620/621/622/22-25, звіт ПП «Юрекс» про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно правових актiв, що регламентують оцiночну діяльність, станом на дату його складання, а звіт ПП «Юрекс» про експертну грошову оцінку земельної ділянки не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має незначні недоліки.

Попри те вказані звіти затверджено рішенням Новоград-Волинської міської ради від 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб».

Окрім того, суд встановив, що земельна дiлянка по вул.Надслучанській, 1 в м.Новоград-Волинський під майновим комплексом - консервним заводом на час прийняття рішення перебувала у комунальній власності Новоград-Волинської міської ради, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.86, 98-99), а тому суд погоджується з доводами прокурора про те, що вартість права користування такою земельною ділянкою не могла бути включена у вартість майнового комплексу. До того ж, рішенням міської ради вирішено викупити для суспільних потреб лише комплекс будiвель без земельної ділянки.

Таким чином Новоград-Волинська міська рада всупереч вимогам чинного законодавства та інтересам територіальної громади прийняла рішення від 31.10.2019 №789, яким незаконно розпорядилася земельною ділянкою комунальної власності, передавши її у власність юридичної особи, з порушенням встановленого порядку.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовані ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, має загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Новоград-Волинської міської ради від 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб» належить до актів ненормативного характеру (індивідуального характеру), є актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання, тобто укладенням спірного договору міни, а відтак Новоград-Волинська міська рада не має законних підстав для його скасування.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України).

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових ociб мiсцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи викладене та керуючись наведеними нормами, суд дійшов висновку, що вимога прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Новоград-Волинської міської ради вiд 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспiльних потреб» є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Як зазначалося вище, на підставі вказаного рішення між Новоград-Волинською міською радою Житомирської областi та ТОВ «Старий Звягель» укладено договір міни вiд 01.11.2019.

Відповідно до ст.715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст.207 ГК України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, згідно зі ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також іншим, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правовим актам, прийнятим відповідно до Конституції України (ст.ст.1, 8 Конституції України).

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 передбачено, що купівля-продаж, рента, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, у тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням встановленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, відповідно до ст.210 ЗК України повинні визнаватися недійсними - із наслідками, передбаченими відповідними статтями ЦК України.

З огляду на встановлені обставини і зважаючи на те, що договір міни, укладений на основі незаконно прийнятого рішення (яке суд дійшов висновку скасувати), суперечить вимогам чинного законодавства та інтересам територіальної громади, а відтак, відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК України).

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 роз`яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Отже наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

У даному випадку наслідком недійсності договору міни від 01.11.2019 є взаємне повернення сторонами одна одній земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0542, площею 0,8000 га, розташованої по вул.Олександрiвська, буд.1-А в м.Новоград-Волинський, та об`єкта нерухомого майна - комплексу консервного заводу за адресою: вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської області, що були одержані ними на виконання оспорюваного правочину.

З підстав наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору міни та відновлення становища, яке існувало до його укладення (взаємне повернення переданого за недійсним правочином), є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас суд враховує той факт, що відповідачі скористалися своїм правом і визнали позов у повному обсязі, проти його задоволення не заперечили.

Пунктом 1 ч.2 ст.46 ГПК України передбачено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Оскільки визнання позову відповідачами у даному випадку не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст.191 ГПК України.

Враховуючи викладене, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно з ч.1 ст.130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що прокуратурою при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 9924,00 грн, згідно з платіжним дорученням №1560 від 27.09.2022 (т.1, а.с.159).

Отже прокурор має право на повернення з Державного бюджету України судового збору в сумі 4962,00 грн після подання відповідного клопотання.

Оскільки таке клопотання від прокурора не надходило, суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення судового збору у цьому рішенні.

Разом із тим, в силу ст.129 ГПК України, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог до початку розгляду справи по суті, решта суми судового збору покладається на кожного з відповідачів у розмірі по 2481,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 185, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Новоград-Волинської міської ради вiд 31.10.2019 №789 «Про викуп об`єкту нерухомого майна для суспiльних потреб».

3. Визнати недійсним договір міни вiд 01.11.2019, укладений між Новоград-Волинською міською радою Житомирської областi та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старий Звягель», за яким Новоград-Волинська міська рада передала Товариству з обмеженою відповідальністю «Старий Звягель» у власність земельну ділянку площею 0,800 га кадастровий номер :00:001:0542 по вул.Олександрівська, 1-А в м.Новоград-Волинський Житомирської областi в обмін на комплекс консервний завод, що знаходиться по вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської областi.

4. Товариству з обмеженою відповідальністю «Старий Звягель» (вул.Володарського, буд.5, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11700, ) повернути Звягельськiй мiськiй радi (вул.Шевченка, буд.16, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11708, ) земельну ділянку по вул.Олександрiвська, буд.1-А в м.Новоград-Волинський, площею 0,8000 га (кадастровий номер :00:001:0542).

5. Звягельськiй мiськiй радi (вул.Шевченка, буд.16, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11708, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Старий Звягель» (вул.Володарського, буд.5, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11700, ) об`єкт нерухомого майна - комплекс консервного заводу, який розташований за адресою: вул.Надслучанська, буд.1 в м.Новоград-Волинський Житомирської області.

6. Стягнути зі Звягельської мiської ради (вул.Шевченка, буд.16, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11708, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, буд.11, ідентифікаційний код 02909950) 2481,00 грн судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Звягель» (вул.Володарського, буд.5, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11700, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, буд.11, ідентифікаційний код 02909950) 2481,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.01.23

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

2 - Новоград-Волинській окружній прокуратурі (рек.) + ;

- Житомирській обласній прокуратурі на ел.пошту: ;

3 - відповідачу-1 (рек.) + ;

4 - відповідачу -2 (рек.) + ІНФОРМАЦІЯ_1.