ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/877/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря

судового засідання Ю. Філатової, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тайтен Машинері Україна

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря - Агроівест"

про стягнення 13 175 916,41 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Тайтен Машинері Україна (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря - Агроівест" (відповідач) про стягнення 13 175 916,41 грн заборгованості, з яких: 10 243 550,82 грн основного боргу, 1 789 322,88 грн пені, 1 143 042,71 грн 19% річних за договором купівлі - продажу сільськогосподарської техніки № TMU-037TB-21 від 08.07.2021.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 08.07.2021 між продавець (позивач) та покупець (відповідач) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № TMЬ-037TB-21 (договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача сільськогосподарську техніку (товар) згідно з умовами оплати, які викладені в п. 2.3. договору, а відповідач прийняти та оплати товар. На виконання умов зазначеного договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 13 751 279,28 грн, що підтверджується видатковими накладними. Відповідач отримав товар, частково розрахувався за нього на суму 1 378 153,51 грн, відтак сума боргу відповідача перед позивачем становить 10 243 350, 82 грн.

Зважаючи на порушення відповідачем строків оплати за товар, позивач нарахував пеню в розмірі 1 789 322,88 грн та 1 143 042,71 грн 19% річних, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 524 - 526, 530, 532, 533, 549, 610- 612, 625, 629, 655, 692 ЦК України та ст. 193, 232 ГК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 28.10.2022, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

При цьому суд зазначає, що ухвали суду направлялися відповідачу на адресу, яка зазначена в договорі та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує mutatis mutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11- 268заі18).

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 28.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.11.2022.

11.11.2022 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 14.11.2022.

Ухвалою суду від 16.1.2022 підготовче засідання відкладено на 07.12.2022.

Ухвалою суду від 07.12.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до

розгляду по суті на 21.12.2022.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

08.07.2021 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-

продажу сільськогосподарської техніки № TMЬ-037TB-21 (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця сільськогосподарську техніку (товар) згідно з умовами оплати, які викладені в п. 2.3. цього договору.

Відповідно до п. 10.1. договору строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки відповідно до цього договору. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021. У разі невиконання умов договору в установлений строк, він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.

За умовами п. 1.2. договору товар постачається на умовах EXW (Інкотермс 2010) за адресою: м. Рівне (Комбайн зернозбиральний Case ІН, модель 9230, б/в, 2013 року випуску, № YDG219308, Зернозбиральний комбайн Case ІН, модель AFX8230, б/в, 2014 року випуску, № YEG223395, Жниварка зернова Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 року випуску, № YBZL57084); с. Левків, Житомирська область (Жниварка зернова Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 року випуску, № YBZL59092, Візок для транспортування жниварок NARDI N60/40, б/в, № 0171) протягом п`яти робочих днів, при умові 10% оплати товару.

Відповідно до п. 4.1., 4.4. договору приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в день його отримання від продавця. Покупець зобов`язаний перевірити комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявити продавцю. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем. При передачі товару обов`язково складається акт приймання-передачі, в якому вказується стан товару на момент передачі.

Судом із матеріалів справи установлено, що 09.07.2021 позивач передав на користь відповідача комбайн зернозбиральний Case ІН, модель 9230, б/в, 2013 року випуску, № НОМЕР_1 ; зернозбиральний комбайн Case ІН, модель AFX8230, б/в, 2014 року випуску, № НОМЕР_2 ; жниварку зернову Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 року випуску № YBZL57084, що підтверджується актом приймання-передачі техніки від 09.07.2021 № 1, жниварку зернову Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 року випуску, № YBZL59092; візок для транспортування жниварок NARDI N60/40, б/в, № 0171, що підтверджується актом приймання-передачі техніки від 09.07.2021 № 2.

Факт передачі та отримання вказаного товару підтверджується видатковими накладними № 36 від 09.07.2021 та № 20681 від 09.07.2021.

Вказані акти приймання-передачі та видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Крім того, зі змісту актів приймання-передачі техніки установлено, що техніку (товар) передано в справному стані та комплектну. Зауважень покупця щодо стану переданої техніки немає. Отже, позивачем повністю та належним чином виконано свої зобов`язання перед відповідачем як продавця за договором купівлі-продажу.

За п. 2.1, 2.2. договору сторони встановлюють ціну товару у гривнях, а також встановлюють грошовий еквівалент в іноземній валюті USA (еквівалент), який визначено по курсу продажу

долара США на Міжбанківському валютному ринку (МВР України) на момент закриття торгів на день, який передує дню підписання цього договору. Загальна сума договору складається із суми всіх платежів, здійснених покупцем на підставі виставлених продавцем рахунків згідно з договором.

Станом на момент підписання цього договору загальна вартість товару становить 13 751 279,28 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 2 291 879,88 грн. Грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 504 264,00 доларів США, який визначено по курсу продажу долара США на МВР на момент закриття торгів на день, який передує дню підписання цього договору і становить 27,27 грн за один долар США.

На момент підписання договору вартість кожної одиниці товару становить: Комбайн зернозбиральний Case ІН, модель 9230, б/в, 2013 р.в., № YDG219308 - 6 299 370,00 грн. Грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті становить 231 000,00 доларів США; Зернозбиральний комбайн Case ІН, модель AFX8230, б/в, 2014 р.в., № YEG223395 - 5 763 787,20 грн. Грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті становить 211 360,00 доларів США; Жниварка зернова Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 р.в., № YBZL57084 - 625 573,80 грн. Грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті становить 22 940,00 доларів США; Жниварка зернова Case ІН, модель 3020, 30', б/в, 2011 р.в., № YBZL59092 - 823 663,08 грн. Грошовий еквівалент вартості овару в іноземній валюті становить 30 204,00 доларів США. Візок для транспортування жниварок NARDI N60/40, б/в, № 0171 - 238 885,20 грн. Грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті становить 8 760,00 доларів США.

При цьому сторони домовилися, що розміри курсу продажу долара США на МВР на момент закриття торгів, які застосовуються при визначенні грошового еквівалента за цим договором,

визначаються на підставі даних, оприлюднених на Українському фінансовому сервері (http://minfin.com.ua).

Крім того, п. 2.3. договору сторони встановили, що протягом терміну дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті в гривнях у такому порядку: платіж в розмірі 1 375 127,93 грн (грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 50 426,40 доларів США), в т.ч. ПДВ 20%, здійснюється покупцем до 12.07.2021; платіж в розмірі 4 812 947,75 грн (грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 176 492,40 доларів США), в т.ч. ПДВ 20%, здійснюється Покупцем до 01.12.2021; платіж в розмірі 2 750 255,86 грн (грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 100 852,80 доларів США), в т.ч. ПДВ 20%, здійснюється покупцем до 01.09.2022; платіж в розмірі 4 812 947,75 грн (грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 176 492,40 доларів США), в т.ч. ПДВ 20%, здійснюється покупцем до 01.12.2022.

Покупець зобов`язаний здійснити оплату за цим договором на підставі рахунків продавця, які

ним виписані з урахуванням п. 2.3. договору таким чином, що сума у гривнях, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань за п. 2.3., визначається шляхом множення зазначеного в цьому пункті грошового еквівалента в іноземній валюті, на відповідний курс продажу долара США на МВР на момент закриття торгів, на день, який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем, при цьому, підписання додаткових угод та надсилання повідомлень покупцю не вимагається (п. 2.4. договору).

Відповідач 09.07.2021 вчасно та відповідно до умов договору сплатив на користь позивача перший платіж, визначений підп. 2.3.1. п. 2.3. договору, переказавши кошти в сумі 1 378 153,51 грн (грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 50 426,40 доларів США, який визначено відповідно до п. 2.3, 2.4. договору, по курсу продажу долара США на МВР на момент закриття торгів на день, який передує дню здійснення оплати і становить 27,33 грн за один долар США).

Неоплаченими з боку відповідача залишилися: платіж, передбачений п. 2.3.2. договору у розмірі 4 812 947,75 грн, що еквівалентно 176 492,40 доларів США), строк оплати якого настав 01.12.2021, та платіж, передбачений п. 2.3.3. договору у розмірі 2 750 255,86 грн, що еквівалентно 100 852,80 доларів США), строк оплати якого сплив 01.09.2022.

Отже, станом на день подання позовної заяви до суду загальний розмір основного боргу відповідача перед позивачем за договором становить 10 243 550,82 грн (що еквівалентно 277

345,20 доларів США, 36,9343 грн за один долар США).

За несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати товару позивач нарахував пеню в розмірі 1 789 322,88 грн та 1 143 042,71 грн 19% річних, які просить стягнути з відповідача у судовому

порядку.

Згідно з п. 7.1. договору у випадку прострочення оплати (у т.ч. кожного з платежів), встановлених умовами цього договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, шо діятиме в період нарахування пені). Пеня нараховується за весь період прострочення аж до моменту фактичної оплати всієї суми заборгованості. Період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком, визначеним ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.2. договору, керуючись ст. 625 ЦК України сторони домовилися, що у разі прострочення термінів оплати (у т.ч. кожного з платежів), встановлених умовами цього договору, покупець сплачує продавцю 19% річних від простроченої суми.

Крім того, п. 7.3. договору визначено, що, керуючись ст. 259 ЦК України, сторони домовились, що позовна давність по стягненню неустойки (штрафу, пені), відсотків (п. 7.2. договору) у взаєморозрахунках між продавцем та покупцем встановлюється тривалістю у п`ять років.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною оплатою поставленого товару та відповідальністю за таке порушення, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як установлено судом із фактичних обставин справи, відповідач порушив строк оплати поставленого товару, розмір заборгованості за другим та третім платежем, визначеними п. 2.3.договору, становить 10 243 550,82 грн.

Приписами ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні

виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи, що судом установлена заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар в розмірі 10 243 550,82 грн, розмір якої відповідач не спростував, доказів в її погашення не надав, відтак вимога позивача в цій частині визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Окрім того, за порушення умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1 789 322,88 грн пені та 1 143 042,71 грн 19% річних.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Щодо 19 % річних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання

грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 19% річних.

Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 19 % річних входять до

складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перерахунок пені та 19 % річних, установив, що розрахунок пені та річних, наданий позивачем, є арифметично вірним, відтак пеня та річні підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Як установлено судом, позивач нарахував та заявив до стягнення 1 789 322,88 грн пені та 1 143 042,71 грн 19% річних. При цьому нарахування пені та 19% річних можливе за увесь час прострочення, розмір нарахованої пені та 19% річних складають 28,62% від сум основного боргу, а сума основного боргу (її розмір) фактично забезпечена умовою договору про визначення суми, що підлягає сплаті, шляхом множення грошового еквівалента на відповідний курс продажу долара США на МВР на момент закриття торгів, на день, який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем.

Частинами 1, 2 ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

За змістом зазначених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Застосовуючи свої дискреційні повноваження, суд уважає за необхідне зазначити, що за ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Отже, враховуючи майновий стан обох сторін, ступінь виконання зобов`язання, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, а пеня та річні, заявлені до стягнення (1 789 322,88 грн та 1 143 042,71 грн відповідно), зменшенню до 1 300 000,00 грн та 900 000,00 грн відповідно (правовий висновок щодо можливості зменшення процентів річних викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 від 18.03.2020).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а, отже, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 197 638,74 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 197 638,74 грн покладається на відповідача.

При цьому сума, на яку суд на власний розсуд зменшив пеню та річні, при вирішенні питання про розподіл судових витрат не враховується.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тайтен Машинері Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Агроівест" про стягнення 13 175 916,41 грн заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря - Агроівест"(35314, Рівненська область, Рівненський район, с. Зоря, вул. Орловського, 29, ідентифікаційний код 39933803) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна"(08162, Київська область, Києво - Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, 1, ідентифікаційний код 38379774) 10 243 550,82 грн основного боргу, 1 300 000,00 грн пені, 900 000,00 грн 19% річних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 489 322,88 грн пені та 243 042,71 грн 19% річних відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря - Агроівест" (35314, Рівненська

область, Рівненський район, с. Зоря, вул. Орловського, 29, ідентифікаційний код 39933803) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" (08162, Київська область, Києво - Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, 1, ідентифікаційний код 38379774) 197 638,74 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" (08162, Київська область, Києво - Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, 1, ідентифікаційний код 38379774).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря - Агроівест"(35314, Рівненська

область, Рівненський район, с. Зоря, вул. Орловського, 29, ідентифікаційний код 39933803).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 26.12.2022.

Суддя О.Андрійчук