ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. Справа№ 910/3141/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Єременко А.Л. за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022

у справі №910/3141/22 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 977 696,60 грн,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" (далі позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі відповідач), у якому просило суд стягнути з відповідача 977 696,60 грн, у тому числі: 867 300,00 грн основного боргу за поставлений товар згідно договору поставки №ПР/НХ-20607/НЮ від 06.11.2020, а також 76 495,86 грн інфляційних втрат коштів, 919,58 грн - 0,1% річних та 32 981,16 грн пені.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що відповідно до умов договору строк оплати становить 45 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі товару, але не раніше реєстрації постачальником податкової накладної, однак реєстрація податкових накладних була заблокована, тому відповідач має право притримання оплати до дати фактичної реєстрації податкових накладних, крім того, позивачем не надано акту приймання-передачі товару, отже, строк оплати за поставлений товар не настав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач поставив відповідачу товар по договору, що відповідачем не заперечується; відсутність належним чином зареєстрованої податкової накладної не є підставою для ухилення від виконання господарського зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару; реєстрація податкової накладної не залежить від волі позивача, адже ним було зроблено все необхідне для її реєстрації, а дії органу державної податкової служби ним оспорюються; договором передбачена спеціальна відповідальність у вигляді штрафу за неможливість зареєструвати податкові накладні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що для виникнення зобов`язання з оплати товару необхідне настання двох подій; факт поставки, що підтверджується актом приймання-передачі, та реєстрація податкової накладної; податкова накладна процес реєстрації не пройшла і позивачем не надано доказів того, що ним вчиненні всі залежні від нього дії для завершення її реєстрації; у даному спорі наявна вина кредитора, який не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок; договір був укладений за процедурою закупівлі відкритих торгів і позивачу було відомо про його умови.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, вказавши, що товар фактично поставлено відповідачу, що ним не заперечується, і він має бути оплачений; наявність заборгованості підтверджується належними доказами, тому відповідач має оплатити її з моменту пред`явлення вимоги, якою, на думку позивача, є дана позовна заява, тому просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 867300,00грн.

За клопотанням представника відповідача судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2020 між ТОВ Автопроммаркет, як постачальником, та АТ Українська залізниця, як покупцем, було укладено договір поставки №ПР/НХ-20607/НЮ від 06.11.2020 (далі Договір), предметом якого є поставка постачальником покупцю запасних частин до автомобільної та автотракторної техніки (товар) згідно зі специфікацією №2 (додаток №2).

Відповідно до п.6.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 08.12.2020) постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №2 (додаток №2), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (Інкотермс у редакції 2010 року).

Згідно з п. 6.4 Договору покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару через 45 банківських днів з дня підписання акта приймання-передачі товару, але не раніше реєстрації постачальником податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Якщо постачальник не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову/і накладну/і, незалежно від причин такої нереєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації податкової/їх накладної/их з помилками, строк оплати за отримані покупцем послуги/товари/роботи починає свій перебіг з дня реєстрації постачальником податкової/их накладної/их в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової/их накладної/их. В такому випадку покупець має право притримати оплату/и постачальнику до датки фактичної реєстрації податкової/их накладної/их в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної/их.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта приймання передачі товару.

У специфікації №2 до Договору сторони погодили умови поставки та розрахунків, загальна сума поставки становить 867 300,00 грн.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 867 300,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №№63, 64, 65, 66 від 30.12.2020 та товарно-транспортними накладними №№Р63, Р64, Р65, Р66 від 30.12.2020. Вказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб. Товар від імені відповідача приймала комірник Самбурська С.О., яка діяла на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №73 від 30.12.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату поставленого за Договором товару від 30.12.2020 №39, №44-46, а також на виконання пункту 6.4 Договору позивачем були складені податкові накладні від 30.12.2020 №№12, 13, 15, 17, які подано на реєстрацію в ЄРПН.

Однак, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН реєстрацію вказаних податкових накладних зупинено на підставі п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, в зв`язку з тим, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та включений ГУ ДПС у Кіровоградській області в перелік ризикових платників податків.

Позивач оскаржував до Ради бізнес-омбудсмена дії ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо внесення його до переліку ризикових платників податків та надавав до ГУ ДПС у Кіровоградській області пояснення щодо необхідності виключення підприємства з переліку, однак з пояснень сторін вбачається, що податкові накладні мають статус "реєстрацію зупинено".

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач не оплатив поставлений товар, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 867 300,00 грн основного боргу, 76 495,86 грн інфляційних втрат коштів, 919,58 грн - 0,1% річних та 32 981,16 грн пені.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що строк оплати не настав, оскільки податкові накладні не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також позивачем не надані акти приймання-передачі товару.

За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк оплати за поставлений товар не настав, оскільки позивачем не подано документального підтвердження реєстрації податкових накладних, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору поставки №ПР/НХ-20607/НЮ від 06.11.2020, який за правовою природою є господарським договором поставки.

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення вартості поставленого, але не оплаченого товару, а також застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями ст. 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Наявними у матеріалах справи видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, які підписані повноважними представниками обох сторін, підтверджується факт поставки позивачем 30 грудня 2020 року відповідачу товару загальною вартістю 867 300,00 грн, і відповідач цей факт не заперечує.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У специфікації №2 до Договору сторони погодили умови поставки та розрахунків, загальна сума поставки становить 867 300,00 грн, що відповідає вартості фактично поставленого товару.

У відповідності до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 6.4 Договору покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару через 45 банківських днів з дня підписання акта приймання-передачі товару, але не раніше реєстрації постачальником податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Якщо постачальник не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову/і накладну/і, незалежно від причин такої нереєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації податкової/їх накладної/их з помилками, строк оплати за отримані покупцем послуги/товари/роботи починає свій перебіг з дня реєстрації постачальником податкової/их накладної/их в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової/их накладної/их. У такому випадку покупець має право притримати оплату/и постачальнику до дати фактичної реєстрації податкової/их накладної/их в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної/их. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта приймання передачі товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, сторони у договорі поставили строк оплати в залежність від настання двох подій підписання акту приймання-передачі та реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що сторони не підписали акт приймання-передачі, а процес реєстрації податкової накладної не був завершений.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що у даному випадку сторони не визначили строк оплати вказівкою на подію, яка неминуче має настати.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Тому апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що у даному випадку строк оплати має визначатись за нормами частини 2 статті 530 ЦК України, якою встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Вказаною вимогою про сплату суми основного боргу, у даному випадку, є дана позовна заява.

У той же час, відповідач не надав доказів сплати вартості отриманого товару, а тому позовні вимоги про стягнення 867 300,00 грн основного боргу за поставлений товар визнаються доведеними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на зупинення реєстрації податкової накладної не може бути підставою для відмови від оплати повної вартості товару, який отриманий відповідачем, а згідно пункту 10.5 Договору відсутність реєстрації податкової накладної, внаслідок якої покупець втратив право на податковий кредит, є підставою для застосування до продавця штрафу.

Щодо позовних вимог про стягнення 76 495,86 грн інфляційних втрат коштів, 919,58 грн - 0,1% річних та 32 981,16 грн пені, які нараховані за період з 16.03.2021 по 06.04.2022, то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно визначено початок прострочення заборгованості, який має обраховуватись з дня подання позову.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивач довів факт поставки товару на загальну суму 867 300,00 грн, а відповідач не довів факту оплати вартості одержаного товару, тому позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню.

Таким чином, за встановлених обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення..

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), буд.5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" (27502, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул.Грушевського Михайла, буд.18, ідентифікаційний код 40725285) 867 300 (вісімсот шістдесят сім тисяч триста) грн 00 коп. основного боргу, 13009 (тринадцять тисяч дев`ять) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 19514 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 25 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.12.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко