номер провадження справи 4/47/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 908/593/22

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, (69035, м. Запоріжжя, вул. Я.Новицького, буд. 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, оф. 311)

про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод до договору та стягнення 96797,81 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від прокуратури Гапонова В.М., на підставі службового посвідчення № 058626 від 14.12.2020;

від позивача Орлова О.О., на підставі довіреності № 04-08.2-10/162 від 06.01.2022;

від відповідача не з`явився;

18.04.2022 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя за вих. № 52-1946 Вих-22 від 15.04.2022 (вх. № 668/08-07/22 від 18.04.2022) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», м. Київ про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 136-19 від 24.12.2019 та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 96797,81 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2022 справу № 908/593/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 19.02.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/593/22, присвоєний номер провадження справи 4/47/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також враховуючи введення в країні воєнного стану встановлено, що про дату, час та місце проведення підготовчого засідання учасники справи будуть додатково повідомлені відповідною ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.06.2022 підготовче засідання у справі № 908/593/22 призначено на 06.07.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.07.2022 у зв`язку із неявкою відповідача підготовче засідання у справі № 908/593/22 відкладалося на 31.08.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2022 підготовче провадження у справі № 908/593/22 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 20.10.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2022 судом повідомлено сторін, що у зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, судове засідання у справі № 908/593/22, призначене на 20.10.2022, не відбудеться, судове засідання у справі перенесено на іншу дату, про яку сторони будуть повідомлені додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.11.2022 справу № 908/593/22 призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 29.11.2022.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.12.2022, про що судом постановлено ухвалу від 29.11.2022.

В судове засідання 14.12.2022 з`явилися представники прокуратури та позивача, здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

В судовому засіданні 14.12.2022 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 14.12.2022 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно не попередив.

Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 908/593/22 відповідач повідомлявся належним чином ухвалою суду по справі від 29.11.2022, копія якої станом на час проведення судового засідання на адресу суду без вручення адресату не поверталася.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих-кодовий ідентифікатор 890) вбачається, що ухвала господарського суду Запорізької області від 25.04.2022 про відкриття провадження у справі № 908/593/22 отримана ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» 11.05.2022. Інші ухвали суду по справі, які направлялися відповідачу, повернулися до суду без вручення адресату з відміткою підприємства поштового зв`язку: «За закінченням терміну зберігання».

Таким чином, наявні у матеріалах справи № 908/593/22 докази свідчать, що відповідач обізнаний про порушення провадження у даній справі.

При цьому судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду даної справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Згідно приписів ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Однією із найважливіших гарантій забезпечення захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист безпосередньо в Основному законі України.

Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу статей 6, 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 14.12.2022 за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Заявлені прокурором вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 5, 11, 203, 215, 632, 638, 669, 670, 712 ЦК України, ст., ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі». В обґрунтування позову прокурор посилається на порушення законодавства в сфері публічних закупівель при укладенні та виконанні зобов`язань, що склалися між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», за додатковими угодами від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, що призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів (безпідставної зміни істотних умов договору: зростання ціни товару, як наслідок, зменшення обсягу закупівлі), що не відповідає положенням Закону України «Про публічні закупівлі» та законодавчо визначеним принципам, за якими мають здійснюватися такі закупівлі. Враховуючи викладене, прокурор у позовній заяві просить суду, позов задовольнити повністю, застосувати наслідки недійсності нікчемних додаткових угод до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 136-19 від 24.12.2019 та стягнути з відповідача безпідставно сплачені коштів в сумі 96797,81 грн. Також прокурор просив суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

В судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача усно заявив, що не підтримує заявлений прокурором позов та вважає, що підстав для задоволення позову недостатньо.

Згідно зі статтею 55 ГПК України відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Прокурор в судовому засіданні 14.12.2022 підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, а тому справа судом розглянута і вирішена по суті.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників прокуратури і позивача, суд

УСТАНОВИВ

Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя встановлено, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (позивачем у справі) проведено відкриті торги щодо закупівлі 130000 метрів кубічних природного газу (ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо) з очікуваною вартістю 1 210 969,50 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено 19.11.2019 року в мережі Інтернет на веб-сайті «Prozorro - публічні закупівлі» за № UА-2019-11-19-001990-b). Кінцевий строк подання тендерних пропозицій замовником визначено 05.12.2019.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 39587271) з остаточною пропозицією 702 000,00 грн.; ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (ідентифікаційний код юридичної особи 36860996) з остаточною пропозицією 600 599,00 грн.; ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 34933742) з остаточною пропозицією 594 542,00 грн.

Єдиним критерієм вибору переможця за вказаною процедурою закупівлі була ціна.

Позивачем зазначений факт не заперечується і не спростований відповідними доказами.

Згідно протоколу розкриття тендерних пропозицій Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (відповідачем у справі) запропоновано найнижчу ціну тендерної пропозиції 594 542,00 грн. з ПДВ.

За результатом аукціону та розгляду тендерної пропозиції тендерним комітетом Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області визнано переможцем процедури відкритих торгів щодо закупівлі ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо учасника ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», яким запропоновано найбільш економічно вигідну пропозицію, а саме 594 542,00 грн. з ПДВ, та з яким повідомлено про намір укладення договору.

В подальшому, за результатами цих торгів 24.12.2019 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (Споживач) та ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (Постачальник) укладено Договір № 136-19 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу 130000, 00 куб.м. (п.1.2 Договору).

Пунктом 1.3 Договору визначено планові обсяги постачання газу по місяцях і передбачено, що Постачальник здійснює постачання природного газу Споживачеві: у січні 2020 року 28000 куб. м; у лютому 2020 року 24000 куб. м, у березні 2020 року 11000 куб. м., у квітні 2020 року 4000 куб. м., у жовтні 2020 року 11000куб.м., у листопаді 2020 року 24000 куб.м., у грудні 2020 28000 куб. м.

Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення) (п.1.5 Договору).

За умовами п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, які визначені в п. 3.2 розділу ІІІ Договору.

Згідно з п., п. 3.2- 3.6 Договору ціна газу становить 3811,17 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 762,23 грн., всього з ПДВ 4273,40 грн. Ціна, зазначена в п. 3.2 Договору, включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності. Ціна, зазначена в п. 3.2 Договору, може змінюватися протягом дії Договору у випадках, передбачених законодавством. Зміна уціни узгоджується шляхом підписання додаткових угоди до цього Договору. Ціна газу застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ цього Договору.

Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором, і становить без ПДВ 495 461,67 грн., ПДВ 20 % - 99 090,33 грн., разом з ПДВ 594 542,00 грн. (п. 3.7 Договору).

Пунктом 11.1 встановлено, що Договір набуває чинності з 01.01.2020 і діє в частині постачання газу до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності). (п. 11.5 Договору).

Сторони в п. 11.3.1 Договору погодили, що умови цього Договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару). Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».

З матеріалів справи вбачається, що в жовтні, листопаді та грудні 2020 року між Споживачем та Постачальником було укладено три Додаткові угоди до Договору № 136-19 від 24.123.2019 про збільшення ціни за одиницю товару без зміни загальної суми зазначеного Договору, а саме:

- Додатковою угодою від 05.10.2020 № 2/66-20 збільшено ціну газу з 01.09.2020 за 1000 куб. м. газу до 4777,46 грн. (у т.ч. ПДВ), а з 01.10.2020 за 1000 куб. м. газу до 5255,20 грн. (у т.ч. ПДВ) . Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 120000 куб. м.;

- Додатковою угодою від 26.11.2020 № 3/91-20 збільшено ціну газу з 15.10.2020 за 1000 куб. м. газу до 5780,72 грн. (у т.ч. ПДВ). Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 113910 куб. м. При цьому, в п. 6 цієї Додаткової угоди передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даної угоди розповсюджується на відносини сторін, які виникли до її укладення, а саме з 15.10.2020.;

- Додатковою угодою від 14.12.2020 № 4/97-20 збільшено ціну газу з 01.11.2020 за 1000 куб. м. газу до 6358,79 грн. (у т.ч. ПДВ). Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 108372 куб. м. При цьому, в п. 6 цієї Додаткової угоди передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даної угоди розповсюджується на відносини сторін, які виникли до її укладення, а саме з 01.11.2020.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що внаслідок укладення вище зазначених додаткових угод ціну за 1000 куб. м. газового палива (природного газу) збільшено з 4573,40 грн. з ПДВ до 6358,79 грн. з ПДВ, тобто на 1785,39 грн. або на 39,04 % від первинної ціни, визначеної у Договорі, у зв`язку з чим обсяг постачання природного газу зменшено з 130000 куб.м. до 108372 куб.м., тобто на 21628 куб.м.

Отже, ціна на природний газ стала вище, ніж була подана ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» у тендерній пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що за Актами приймання-передачі природного газу, складеними сторонами в двосторонньому порядку, в період з січня по грудень 2020 року, відповідач передав, а позивач прийняв і оплатив в повному обсязі природний газ загальною вартістю 587113,90 грн. (Помісячні акти приймання-передачі природного газу за вказаний період, а також докази оплати отриманого газу наявні в матеріалах справи).

Мотивуючи заявлені позовні вимоги прокурор зазначив, що Додаткові угоди від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до Договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів укладені за зверненнями постачальника ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» про коливання вартості природного газу та на підставі, наданих Товариством експертних висновків.

Так, листами № 0109 від 18.08.2020, № 0111 від 04.09.2020, № 0115 від 15.10.2020, № 0116 від 18.11.2020 ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» звернулося до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області з проханням переглянути ціну Договору в сторону підвищення у зв`язку із коливанням ціни на ринку природного газу.

На підтвердження коливання ціни на ринку природного газу ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» надано експертні висновки Київської торгово-промислової палати.

Так, підставою укладення Додаткової угоди № 2/66-20 від 05.10.2020 стали експертні висновки № Ц-869 від 18.08.2020, № Ц-967 від 04.09.2020, відповідно до яких надано інформацію про середньозважену ціну на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на визначені дати, а саме на 17.08.2020 та 02.09.2020, при цьому використано ресурс вересня місяця.

Додаткова угода № 3/91 -20 від 26.11.2020 укладена на підставі експертного висновку Київської торгово-промислової палати № Ц-1150/2 від 15.10.2020. Так, у висновку зазначено, що середньозважена ціна на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 08.10.2020 за ресурс жовтня становить 6186,00 грн.

На підставі експертного висновку Київської торгово-промислової палати № Ц-1225 від 02.11.2020 укладено Додаткову угоду № 4/97-20 від 14.12.2020. Відповідно до вказаного висновку надано інформацію про середньозважену ціну на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на листопад 2020 року.

Однак, у вказаних експертних висновках не зазначено чи є ціна середньою по Україні та якою є середня ціна на території окремих регіонів України. Також, відсутній аналіз вартості ціни у порівнянні з попередніми періодами дії договору поставки, а також станом на дату підписання додаткових угод.

Крім того, висновки не дають можливість прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її коливання у сторону збільшення чи зменшення.

Більш того, у самих висновках Київської торгово-промислової палати зазначено, що вони мають інформативний характер.

Окрім цього, встановлено, що Додаткова угода № 2/66-20 укладена 05.10.2020, але відповідно до п. 3 угоди, зокрема встановлено ціну газу з 01.09.2020.

Таким чином, ціна на поставлений природний газ була збільшена вже після його фактичної поставки.

Аналогічна ситуація склалася і при укладенні Додаткових угод № 3/91-20 від 26.11.2020, № 4-97-20 від 14.12.2020.

Опрацюванням інформації, розміщеної на сайті ТБ «Українська енергетична біржа» встановлено, що ціна природного газу за 1000 куб.м. станом на 24.12.2019 за ресурсом грудня місяця (на день укладення Договору) становила 5307,08 грн. з ПДВ.

Отже,під час проведення процедури закупівлі ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» при поданні остаточної пропозиції свідомо занизило ціни на продукцію з метою отримання перемоги та створення несприятливих умов для учасників торгів, їх дискримінації, непрозорості, спотворення добросовісної конкуренції тощо.

Також прокурор звертає увагу на той факт, що єдиним критерієм вибору переможця була ціна. Отже, тендерні пропозиції інших учасників не розглядались.

Тобто, ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» під час укладання Договору № 136-19 від 24.12.2019 було згодне з п.3.2 Розділу III «Ціна постачання природного газу» даного Договору, згідно якого ціна природного газу становить 4573,40 грн. з ПДВ за 1000 куб.м.

Таким чином, на момент укладення Договору за результатами процедури закупівлі, який укладено 24.12.2019, ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» було достеменно відомо про економічну невигідність його укладення згідно змісту поданої тендерної пропозиції.

У той же час, Товариство не скористалось правом відмовитись від укладення договору про закупівлю, а підписало Договір, маючи на меті подальше спонукання ГУ ДКСУ у Запорізькій області до укладення незаконних і таких, що порушують інтереси держави, додаткових угод.

З урахуванням викладеного, звертаючись з даним позовом, прокурор зазначив, що спірні додаткові угоди щодо зміни ціни були укладені відповідачем без будь-яких належних на те підстав та у порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з чим суттєво зменшено обсяги річного плану постачання природного газу з 130000 куб.м. до 108372 куб.м. та збільшено ціну за 1000 куб. м газового палива з 4573,40 грн. до 6358,79 грн., тобто на 1785,39 грн., або на 39,04 % від ціни, визначеної у Договорі, що не відповідає вимогам тендерної документації. В результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону Додаткових угод від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до Договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, якими збільшено ціну, з місцевого бюджету безпідставно та надмірно сплачено відповідачу кошти у розмірі 96 797,81 грн. з ПДВ. Відтак надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 96 797,81 грн., в рахунок виконання нікчемних додаткових угод, підлягають стягненню з відповідача в порядку частини 1 статті 670 ЦК України.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнав позовні вимоги прокурора такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 сформований правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд проголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 904/9169/17.

Таким чином, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч, ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Пунктом 9 вищевказаного Положення передбачено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Так, відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України 21.11.2011 № 124 (у редакції наказу Державної казначейської служби України 10.05.2018 № 145) Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області є територіальним органом Державної казначейської служби України.

Основними завданням Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Водночас, компетенція Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області не обмежується лише казначейським обслуговуванням бюджетних коштів та бухгалтерським обліком виконання бюджетів.

Так, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області з метою реалізації своєї діяльності, зокрема забезпечує ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів.

Внаслідок порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» у спірних правовідносинах проведено закупівлю товару та укладено додаткові угоди, виконання умов яких призвело до неправомірного, нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів та створило незаконну практику укладення додаткових угод в обхід названого Закону, окрім того, внаслідок виконання фінансових зобов`язань за додатковими угодами порушено обов`язок держави Україна перед своїми громадянами щодо принципу ефективного, обґрунтованого витрачання відповідними суб`єктами бюджетних коштів, захисту та недопущення недобросовісної конкуренції, дискримінації під час здійснення публічних закупівель.

Згідно Положення, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області в установленому порядку має право, зокрема звертатись до суду, в тому числі у разі виявлення порушень бюджетного законодавства.

Таким чином, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області є органом, уповноваженим здійснювати захист порушених інтересів держави у вказаних спірних правовідносинах.

У той час, прокурором встановлено, що відповідно до листа від 04.02.2022 № 12-08-06/1101 Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області заходів щодо застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів не вжилось. Крім того, відповідно до вказаного листа встановлено, що такі заходи представницького характеру і не плануються вживатись.

Вказана бездіяльність не лише не узгоджується із нормами матеріального права, а й підриває авторитет держави, порушує, установлені на державному рівні, принципи законності.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 стверджує, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54 рішення).

Таким чином, у спірних правовідносинах наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Прокурор посилається, серед іншого, на статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», а також зазначає, що порушення вимог законодавства призвели до фактичних втрат бюджетних коштів, що засвідчує нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів та становить безумовне порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Отже, при зверненні з даним позовом прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено уповноважений орган місцевого самоврядування та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі бездіяльності позивачів.

З огляду на зазначене, зважаючи, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

Згідно Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом ( ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

- відбувається за згодою сторін;

- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %;

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Обґрунтовуючи підстави на підписання Додаткових угод від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до Договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів та збільшення ціни товару ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» посилалось на експертні висновки щодо коливання вартості природного газу.

Так, підставою укладення Додаткової угоди № 2/66-20 від 05.10.2020 стали експертні висновки № Ц-869 від 18.08.2020, № Ц-967 від 04.09.2020, відповідно до яких надано інформацію про середньозважену ціну на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на визначені дати, а саме на 17.08.2020 та 02.09.2020, при цьому використано ресурс вересня місяця.

Додаткова угода № 3/91 -20 від 26.11.2020 укладена на підставі експертного висновку Київської торгово-промислової палати № Ц-1150/2 від 15.10.2020. Так, у висновку зазначено, що середньозважена ціна на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 08.10.2020 за ресурс жовтня становить 6186,00 грн.

На підставі експертного висновку Київської торгово-промислової палати № Ц-1225 від 02.11.2020 укладено Додаткову угоду № 4/97-20 від 14.12.2020. Відповідно до вказаного висновку надано інформацію про середньозважену ціну на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на листопад 2020 року.

Разом із тим, у вказаних експертних висновках не зазначено чи є ціна середньою по Україні та якою є середня ціна на території окремих регіонів України. Також, відсутній аналіз вартості ціни у порівнянні з попередніми періодами дії договору поставки, а також станом на дату підписання додаткових угод. Висновки не дають можливість прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її коливання у сторону збільшення чи зменшення. Більш того, у самих висновках Київської торгово-промислової палати зазначено, що вони мають інформативний характер.

За таких обставин, внаслідок укладення Додаткових угод від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до Договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів відповідачем послідовно збільшувалась вартість газу, у результаті чого позивач і відповідач підписали три додаткові угоди, згідно яких суттєво зменшено обсяги поставок газу та збільшено понад 39,04 % первісну договірну ціну за 1000 куб.м.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Тобто, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін.

Так, пунктом 11.5 Договору передбачено, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені у письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно і у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена у договорі купівлі-продажу/поставки.

Позивач, маючи право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, підписав три додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1000 куб.м. газу збільшилася на понад 20 % відсотків, а обсяг поставки газу за договором істотно зменшився, що призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів.

Метою регулювання, передбаченого ст. 36 Закону «Про публічні закупівлі», є закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З наведеного вбачається, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Тобто, обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Згідно ст. 5 Закону «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 20 %, шляхом так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод є недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Більш того, слід зазначити, що сторони не могли не розуміти особливостей функціонування ринку газу (коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння), що було прогнозовано, а тому вони не були позбавлені можливості визначити у договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які саме органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Суд звертає увагу на те, що постачальнику необхідно не лише довести підвищення ціни на товар на ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі, він також повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також повинен довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи, суд доходить висновку, що факти коливання цін на газ за певні періоди дії Договору не були доведені відповідачем.

Суд зазначає, що законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах та бере до уваги те, що позивач-3, як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами держави, коштами платників податків і таке розпорядження у даному випадку було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та всіх платників податків до бюджету з порушенням норм Закону України «Про публічні закупівлі» та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).

Враховуючи вище наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що сторони Договору допустили зловживання своїм правом на зміну умов Договору, а дії відповідача кваліфікує як недобросовісні.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 по справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону «Про публічні закупівлі».

За таких обставин, суд доходить висновку про нікчемність додаткових угод щодо зміни ціни від 05.10.2020 № 2/66-20, від 26.11.2020 № 3/91-20, від 14.12.2020 № 4/97-20 до Договору № 136-19 від 24.12.2019 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів в силу приписів ст., ст. 36, 37 Закону «Про публічні закупівлі», що, відповідно, не породжує жодних правових наслідків для сторін, а відповідно, правовідносини з постачання газу між позивачем і відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Обов`язок повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК «Купівля-продаж».

Нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором.

Тобто, і поставка газу, і його оплата здійснювалися сторонами відповідно до умов укладеного Договору.

Долучені до матеріалів справи письмові докази (акти приймання-передачі природного газу за січень грудень 2020 року) свідчать, що за Договором № 136-19 від 24.12.2019 позивач отримав від відповідача природний газ для потреб не побутових споживачів в загальній кількості 107,21041 куб.м. на загальну суму 587 113,90 грн.

Виходячи з первісної ціни у Договорі № 136-19 від 24.12.2019 за 1000 куб.м 4573,40 грн. (з ПДВ), без урахування додаткових угод, позивач за спожитий природний газ повинен був сплатити 490316,09 грн. Тобто, різниця між сумою коштів, які фактично сплачено ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» за газ по ціні згідно додаткових угод та сумою за газ по ціні відповідно до Договору № 136-19 від 24.12.2019, без урахування додаткових угод, становить 96 797,81 грн. Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 96 797,81 грн. за товар, який не був поставлений відповідачем, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст. 670 ЦК України.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 136-19 від 24.12.2019 та стягнення з ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» безпідставно сплачених коштів в сумі 96797,81 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Прокурор надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи прокурора не спростував.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 55, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», м. Київ про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 136-19 від 24.12.2019 та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 96797,81 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, оф. 311, ідентифікаційний код юридичної особи 34933742) на користь Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997) безпідставно сплачені кошти в сумі 96797 (дев`яносто шість тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 81 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ», (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, оф. 311, ідентифікаційний код юридичної особи 34933742) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29а, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені у 2022 році на сплату судового забору при здійснені представництва інтересів держави, в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 30» грудня 2022 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.