РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2022Справа № 910/11136/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Курахівська ЦЗФ» (вул. Нагорна, буд. 1А, с. Вовчанка(п), Донецька обл., 85621; ідентифікаційний код 33959754)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гердойця, 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 123 501, 99 грн,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Курахівська ЦЗФ» (далі за текстом ТОВ «Дтек Курахівська ЦЗФ», Позивач) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі за текстом АТ «Укрзалізниця», Відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу 123 501, 99 грн.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що під час перевезення вантажу на станціях Покровськ Донецької залізниці та Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу кам`яного вугілля в деяких вагонах про що Відповідачем складено комерційні акти, які Позивачем додано до позовної заяви.

Відтак, Позивачем на підстав положень Статуту залізниць України здійснено розрахунок вартості втраченого вантажу, що в загальному становить 123 501, 99 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом для відшкодування понесених збитків.

2. Стислий виклад заперечень Відповідача

Згідно доводів Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, вбачається, що предметом спору в даній справі є стягнення вартості недостачі вантажу, а не визначення якості продукції.

Також Відповідачем зазначається про те, що у відповідності до пункту 9 Правил складання актів у комерційному акті не можуть зазначатися ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника/залізниці.

У відзиві на позовну заяву Відповідач звертає увагу суду на те, що суть спірних правовідносин у цій справі, виходячи із позовної заяви, полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу за поставку товару, а не спір що виник з договору перевезення вантажу.

Позивачем не надано до матеріалів справи доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника та не доведено наявність в нього шкоди.

Так, Відповідач стверджує, що Позивачем не доведено вини залізниці у неналежному виконанні договірних зобов`язань по договору перевезення.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

16.11.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

Суд, розглянувши клопотання Відповідача про витребування доказів, дійшов висновку відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості останнього, оскільки спір виник з огляду на неналежне виконання договору перевезення, що відповідно виключає необхідність віднесення до безпосереднього предмету доказування встановлення якості вантажу, виконання Позивачем та його контрагентом договірних зобов`язань.

Також суд вказує, що витребування Відповідачем доказів на підтвердження вартості вантажу (вугілля) суперечить правилам та принципам доказування, оскільки в даному випадку подання доказів в підтвердження вартості вантажу покладається на Позивача, з огляду на обґрунтування заявлених вимог, дослідивши які суд самостійно надасть їм оцінку при вирішенні спору по суті.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем протягом грудня 2021 прийнято до перевезення вагони завантажені Позивачем відповідно до Технічних умов кам`яним вугіллям марки ДГ (0-100) у наступній кількості:

- у вагон № 53525580 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 35577493),

- у вагон № 56955115 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177;

- у вагон № 62007109 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261526);

- у вагон № 56168032 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261526);

- у вагон № 56205560 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261526);

- у вагон № 62610688 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261526);

- у вагон № 53547618 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261534);

- у вагон № 56969967 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52243177 (досильна накладна № 52261534);

- у вагон № 61078952 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 522431177 (досильна накладна № 52261534);

- у вагон № 56953540 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52278363;

- у вагон № 62257605 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 52278363;

- у вагон № 56743560 в кількості 70,800 тон по залізничній накладній № 52278363;

- у вагон № 53017158 в кількості 71,000 тон по залізничній накладній № 52278405;

- у вагон № 56964026 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 52286481;

- у вагон № 52574050 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 52280724.

Судом встановлено, що зазначена вище вага завантаженого Позивачем у спірні вагони вантажу відповідає вазі, яка міститься у відомостях вагонів, доданих до відповідних залізничних накладних.

Відповідачем прийнято вантаж відповідно до зазначених вище залізничних накладних до перевезення без зауважень та заперечень.

Товар, що перевозився за вказаними залізничними накладними кам`яне вугілля в твердому стані марки ДГ (0-100), Г(Г1)(0-100), вологість 0 %.

Судом встановлено, що перелічені вище залізничні накладні містять переуступний напис за підписами начальника та головного бухгалтера ВПЗ ВП Бурштинська ТЕС, які скріплено печаткою, що свідчить про передачу права на пред`явлення позову Позивачу, тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника, що відповідає приписам частини другої статті 130, статті 133 Статуту залізниць України.

Під час перевезення Відповідачем вантажу за вищезазначеними накладними на станціях Покровськ Донецької залізниці та Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у деяких вагонах, про що складено наступні комерційні акти: № 388103/1563, № 388103/1529, № 388103/1564, № 482004/611/578, № 482004/610/579, № 482004/609/1580, № 482004/612/1577, № 388103/1520, № 388103/1521, № 388103/1514, № 388103/1515, № 388103/1516, № 388103/1513, № 388103/1517, № 388103/1512.

Зважування проводилось на повірених залізницею тензометричних залізничних 150 тонних вагах станції Покровськ Донецької залізниці та Бурштин Львівської залізниці.

Згідно комерційного акту № 388103/1563 щодо вагону № 56955115 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 87 400 кг, тара 22 200 кг, нетто 65 200 кг, що менше вказаної ваги в документі 3 800 кг. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було».

Згідно комерційного акту № 388103/1529 щодо вагону № 61078952 (залізнична накладна № 52262144) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 89 450 кг, тара 22 600 кг, нетто 70 000 кг, що менше вказаної ваги в документі 3 150 кг. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було».

Згідно комерційного акту № 388103/1564 щодо вагону № 53525580 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 87700 кг, тара 22100 кг, нетто 65600 кг, що менше вказаної ваги в документі 3 400 кг. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 482004/611/578 щодо вагону № 56168032 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «фактична маса брутто склала 86850 кг, тара вагона з ПД 22 000 кг, маса вантажу нетто 64850 кг, що на 4150 кг менше документа. Вагон бездвірний, люка зачинені, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний.».

Згідно комерційного акту № 482004/610/579 щодо вагону № 56205560 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «фактична маса брутто склала 84600 кг, тара вагона з ПД 21000 кг, маса вантажу нетто 63600 кг, що на 5400 кг менше документа. Вагон бездвірний, люка зачинені, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний.».

Згідно комерційного акту № 482004/609/1580 щодо вагону № 62610688 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «фактична маса брутто склала 90900 кг, тара вагона з ПД 22900 кг, маса вантажу нетто 68000 кг, що на 2000 кг менше документа. Вагон бездвірний, люка зачинені, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний.».

Згідно комерційного акту № 482004/612/1577 щодо вагону № 62007109 (залізнична накладна № 52243177) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «фактична маса брутто склала 91250 кг, тара вагона з ПД 23400 кг, маса вантажу нетто 67850 кг, що на 1950 кг менше документа. Вагон бездвірний, люка зачинені, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний.».

Згідно комерційного акту № 388103/1520 щодо вагону № 53547618 (залізнична накладна № 52261534) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 86750 кг, тара 20500 кг, нетто 66250 кг, що менше документа на 2750 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1521 щодо вагону № 56969967 (залізнична накладна № 52261534) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 89350 кг, тара 21800 кг, нетто 67550 кг, що менше документа на 1450 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1514 щодо вагону № 56953540 (залізнична накладна № 52278363) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 90000 кг, тара 22000 кг, нетто 68000 кг, що менше документа на 1000 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1515 щодо вагону № 62257605 (залізнична накладна № 52278363) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 86150 кг, тара 20300 кг, нетто 65850 кг, що менше документа на 3950 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1516 щодо вагону № 56743560 (залізнична накладна № 52278363) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 87500 кг, тара 19900 кг, нетто 67600 кг, що менше документа на 3200 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1513 щодо вагону № 53017158 (залізнична накладна № 52278405) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 92250 кг, тара 22300 кг, нетто 69950 кг, що менше документа на 1050 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1517 щодо вагону № 56964026 (залізнична накладна № 52286484) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 89750 кг, тара 22700 кг, нетто 67050 кг, що менше документа на 1950 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Згідно комерційного акту № 388103/1512 щодо вагону № 52574050 (залізнична накладна № 52280724) в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» серед іншого зазначено: «Фактично при переважуванні і візуальному огляді даного вагону виявлено брутто 90450 кг, тара 23500 кг, нетто 70000 кг, що менше документа на 1050 кг. Вагон бездвірний, в технічному та комерційному стані справний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При видачі вантажу просипання не було.».

Судом встановлено, що комерційні акти складені та підписані працівниками станції, комерційним агентом та представником здавача.

У якості підтвердження фактичної вартості вугільної продукції, яка перевозилася спірними вагонами Позивачем до матеріалів справи надано довідки відправника ТОВ «Дтек Курахівська ЦЗФ»:

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось згідно залізничної накладної № 52243177 складає 3 908, 09 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось згідно залізничної накладної № 52278363 складає 3 826, 37 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось згідно залізничної накладної № 52278405 складає 3 826, 37 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г(Г1)(0-100), що перевозилось згідно залізничної накладної № 52286481 складає 3 810, 28 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось згідно залізничної накладної № 52280724 складає 3 826, 37 грн з урахуванням ПДВ.

Позивачем звертається увага суду на те, що в залізничних накладних відсутні відомості про те, що спірний вантаж відправлено вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані, а тому згідно пункту 27 Правил видачі вантажів закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % - для кам`яного вугілля.

Так, Позивач зазначає, що загальна вартість недостачі вантажу становить 123 501,99 грн із застосування 1 % норми природної втрати, яку Відповідач повинен відшкодувати.

Згідно позиції Відповідача доводи останнього фактично зводяться до того, що Позивачем вжито не всіх заходів щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення, а надані Позивачем до матеріалів справи комерційні акти не підтверджують наявність вини Відповідача щодо нестачі вантажу.

При цьому Відповідач вказує, що Позивачем не надано до матеріалів доказів оплати вантажу за ціною відправника, а відтак не доведено наявність у Позивача шкоди.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом ГК України), статті 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно приписів статті 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Відповідно до частини 2 статті 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Частиною 3 статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Так, згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі за текстом - Статут) визначає обов`язки, права відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту закріплено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць України та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт укладення між Позивачем (вантажовідправником) та Відповідачем (перевізником) договору перевезення на підставі складених залізничних накладних.

При цьому суд вказує, що зазначені в накладних дані щодо вантажу, в тому числі характеристика вантажу (вологість, стан) також є погоджені сторонами.

Відповідно до статті 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

За приписами пункту 2 статті 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Аналогічні положення закріплені в частині 2 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» та в статті 113 Статуту.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно вимог статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт», яка кореспондується з вимогами статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Оскільки матеріалами справи підтверджений факт прийняття Відповідачем до перевезення від Позивача вантажу у вагонах № 53525580, 56955115, 62007109, 56168032, 56205560, 62610688, 53547618, 56969967, 61078952, 56953540, 62257605, 56743560, 53017158, 56964026 та 52574050 суд дійшов висновку, що саме Відповідач є відповідальною особою за збереження прийнятого до перевезення вантажу, а відтак і за спірну нестачу.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Згідно пункту 1 Правил складання актів при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Як вбачається зі змісту статті 129 Статуту та пункту 2 Правил складання актів існує вичерпний перелік обставин, за наявності яких залізниця повинна скласти комерційний акт.

Пунктом 9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи комерційні акти встановив, що вони за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу та недостачі вантажу, який перевозився у спірних вагонах, що в свою чергу є підставою для матеріальної відповідальності Відповідача за незбереження вантажу у спірних вагонах.

При цьому суд вказує, що комерційні акти не містять припущень та висновків про причини незбереженості або про вину залізниці, як про це наголошувалося Відповідачем у відзиві.

Також, Відповідачем не доведено, що Позивачем вчинено недостатньо заходів для збереження вантажу при перевезення, оскільки знову ж таки вантаж у спірних вагонах залізницею було прийнято без зауважень.

Як встановлено пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі.

Відповідно до Пояснень щодо заповнення накладної (Додаток 3) до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) у графі 20 відправником, зокрема, зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше.

Як слідує з матеріалів справи, Позивачем передано Відповідачу для перевезення вугілля кам`яне (марки г-газовый) ДГ(0-100), Г(Г1)(0-100) в твердому стані, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) відноситься до мінеральних палив (код 2701 - вугілля кам`яне).

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що Позивачем вірно визначено норму недостачі, в 1 %, оскільки мінеральне паливо прийняте до перевезення в твердому стані та відповідної марки.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (частина 1 стаття 114 Статуту залізниць України).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту залізниць України).

У якості доказів вартості відправленого вантажу Позивачем надано довідки

підписані директором та начальником відділу планування та інвестицій Позивача.

Згідно з пунктом 2.7 Роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку.

При цьому, Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додавання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем, а тим паче вантажовідправником або іншою уповноваженою особою вартості вантажу, оскільки статтею 130 Статуту залізниць України визначений перелік документів, що слід додавати під час пред`явлення позову/претензії перевізнику, серед яких немає доказів оплати вантажу, а у відповідності до статті 115 Статуту залізниць України, в даній категорії спорів, позивачу необхідно додати документ відправника про вартість вантажу, яким може бути довідка, при цьому коло уповноважених осіб на її підписання, на рівні закону законодавцем не деталізовано, а відтак такими особами можуть бути і директор товариства або інша уповноважена особа.

З огляду на викладене, суд приймає довідки Позивача у якості належних доказів підтвердження вартості відправленого вантажу.

Так само суд відхиляє заперечення Відповідача в частині того, що матеріали справи не містять доказів понесення Позивачем шкоди, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Позивач не є власником втраченого майна, а виступає вантажовідправником, право на подання позову за залізничними накладними якому було передано отримувачем вугілля.

При цьому наразі відсутня необхідність встановлення обставин укладення між Позивачем та ДТЕК «Західенерго» договору поставки вугілля та обставин оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними.

Судом перевірено надані Позивачем розрахунки суми вартості втраченого вантажу та встановлено, що останній є арифметично вірним та таким, що здійснений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини та дослідивши докази сторін, суд дійшов висновку, що Відповідачем не забезпечено належним чином збереження вантажу при перевезенні, що в свою чергу призвело до його часткової втрати (недостачі), а з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у Відповідача обов`язку відшкодувати вартість нестачі вантажу, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Курахівська ЦЗФ» - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гердойця, 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Курахівська ЦЗФ» (вул. Нагорна, буд. 1А, с. Вовчанка(п), Донецька обл., 85621; ідентифікаційний код 33959754) вартість недостачі вантажу в розмірі 123 501 (сто двадцять три тисячі п`ятсот одна) грн 99 коп та судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 26.12.2022

Суддя Антон ПУКАС