ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. Справа№ 925/66/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 13.09.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову

у справі №925/66/22 (суддя Кучеренко О.І)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Благоустрій»

до Виконавчого комітету Черкаської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Благоустрій» звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2021 №1430 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення відповідача прийнято з порушенням умов договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси №1-26/04/19 від 26.04.2019 та вимог чинного законодавства України, чим порушено права та інтереси позивача, в тому числі на недоотримання прибутку.

09.02.2022 до Господарського суду Черкаської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Благоустрій» про забезпечення позову, у якій заявник просить зупинити дію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1430 від 06.12.2021 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси».

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення ставить під загрозу санітарний стан м. Черкаси щодо вивезення великогабаритних та ремонтних відходів м. Черкаси. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача може ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки це призведе до майнових втрат позивача у вигляді виплати оплати праці працівників, утримання спеціальної техніки, джерелом фінансування яких є виконання умов Договору. Крім того, позивач зазначає, що єдиним видом його господарської діяльності є надання послуг з вивезення великогабаритних відходів. Оскаржуване рішення відповідача має ознаки протиправності, а незаконні дії посадових осіб органів місцевого самоврядування були предметом у численних судових процесах та мають системний характер.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 у справі №925/66/22 заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Благоустрій» про забезпечення позову від 09.02.2022 задоволено. Зупинено дію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2021 № 1430 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси».

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки фактична реалізація оскаржуваного рішення відповідача призведе до майнових втрат позивача, у вигляді оплати праці працівників, утримання спеціальної техніки, джерелом фінансування яких є Договір, невиконання укладеного та діючого Договору та Інвестиційної програми до нього.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, Виконавчий комітет Черкаської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 у справі №925/66/22 та скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 у справі №925/66/22.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції вжито заходи, які є тотожними з позовними вимогами; відсутність підстав для забезпечення позову; позивачем не надано доказів на підтвердження ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позову; позивачем не надано доказів на підтвердження недоотримання прибутку, тоді як позивач продовжує надавати послуги та отримувати кошти від споживачів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2022 апеляційну скаргу у справі №925/66/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/66/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 до надходження матеріалів справи №925/66/22.

Матеріали оскарження по справі №925/66/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду 16.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2022 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 поновлено Виконавчому комітету Черкаської міської ради строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 у справі №925/66/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22. Учасникам у справі надано право подати оформлений відповідно до ст. 263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали. Та попереджено учасників справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення в апеляційному порядку. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 28.07.2022 о 09 год 50 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, зал судових засідань №8.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Благоустрій» Кучер Ю.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги задоволено. Відкладено розгляд апеляційної скарги Виконавчого комітету Черкаської міської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі № 925/66/22 на 13.09.2022 на 11 год 10 хв.

Згідно письмового відзиву на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 у справі №925/66/22 без змін, посилаючись на те, що ухвала місцевого господарського суду прийнята у відповідності до положень діючого законодавства України.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення може ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки фактична реалізація спірного рішення призведе до майнових втрат позивача у вигляді оплати заробітної плати працівників, утримання спеціальної техніки джерелом фінансування є Договір, невиконання укладеного та діючого Договору та Інвестиційної програми до нього, відсутність підстав для укладення договорів зі споживачами, створення екологічної катастрофи у міста Черкаси.

Також позивач зазначає, що він є єдиним суб`єктом господарської діяльності, який за результатами проведеного конкурсу, має право на надання послуги з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території м. Черкаси та відповідно з яким мають укладатися договори мешканцями міста Черкаси.

За твердженням позивача надані ним документи щодо об`єму вивозу відходів у м. Черкаси підтверджують інтенсивність їх накопичування, що безпосередньо впливає на виконання рішення суду.

Від відповідача на адресу апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив, позивач вважає помилковим твердження апелянта про можливе створення екологічної катастрофи та сміттєвого колапсу у місті Черкаси, через виконання спірного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.09.2022 підтримав свою апеляційну скаргу, просив апеляційний господарський суд її задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні 13.09.2022 (поза межами приміщення суду) заперечив проти апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 залишити без змін.

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки забезпечення позову спрямоване на недопущення ситуацій, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.08.2020 у справі №904/2357/20 щодо забезпечення позову дійшов наступних правових висновків, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України наведені також у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, в яких зазначено, що забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Вказаний правовий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

За висновком місцевого господарського суду, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2021 № 1430 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси» може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Побідна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 911/1551/18.

Таким чином, задля застосування певного виду заходів забезпечення, суду слід виходити із того, що невжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, у разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №902/48318, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення ставить під загрозу санітарний стан міста Черкаси щодо вивезення великогабаритних та ремонтних відходів м. Черкаси; невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача може ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки це призведе до майнових втрат позивача у вигляді виплати оплати праці працівників, утримання спеціальної техніки, джерелом фінансування яких є виконання умов Договору.

Місцевий господарський суд задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення може мати наслідком порушення належного санітарного стану території міста, при цьому судом першої інстанції враховано надані позивачем докази щодо вивезення великогабаритних відходів у 2021 року.

Також, за висновком суду першої інстанції наслідки незастосування таких заходів до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для заявника, оскільки він понесе втрат з оплати праці працівників, утримання спеціальної техніки та виконання умов Договору.

Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами зі споживачами.

Отже, орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з вивезення відходів, який може надавати послугу з вивезення великогабаритних відходів, а споживачі укладати з такими особами договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами. Зазначене спростовує твердження позивача, з яким погодився місцевий господарський суд, про наявність підстав стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1430 від 06.12.2021 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси» може мати наслідком порушення належного санітарного стану території міста Черкаси.

Також не знайшли свого документального підтвердження доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1430 від 06.12.2021 «Про односторонню відмову від договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси» призведе до втрат, а саме: з оплати праці працівників, утримання спеціальної техніки та виконання умов Договору, укладення договорів із споживача, виконання умов Інвестиційної програми. Тоді як позивач не позбавлений права вести свою господарську діяльність поза межами договору на надання послуг з вивезення побутових відходів (великогабаритних та ремонтних) на території міста Черкаси.

Всупереч вимог ст. 136 ГПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи апеляційної скарги відповідача, із застосуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Виконавчого комітету Черкаської міської ради, скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 скасувати та відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість «Благоустрій» про забезпечення позову від 09.02.2022.

Керуючись ст. ст. 240, 255, 267-271, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2022 про забезпечення позову у справі №925/66/22 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість «Благоустрій» про забезпечення позову від 09.02.2022.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області у справі №925/66/22 повернути суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.09.2022.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук