ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 Справа № 914/1934/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача Комунального підприємства Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго"

про стягнення 168744,07 грн.

за участю представників:

від позивача Мельник О.С.

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Акціонерним товариством "Укртрансгаз" до відповідача Комунального підприємства Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" про стягнення 140441,92 грн., з яких 126065,92 грн основного боргу, 1426,79 грн 3% річних та 12949,21 грн. інфляційних втрат. Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем заявлено до стягнення 168744,07 грн, з яких 151279,10 грн. основного боргу, 2092,00 грн 3% річних та 15372,97 грн. інфляційних втрат.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав повністю, позов просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив таке.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" до 31.12.2019р. було оператором газотранспортної системи суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Комунальне підприємство Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" є споживачем юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пункт 37 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Комунальне підприємство "Сокальтеплокомуненерго" є захищеним споживачем природного газу у розумінні пункту 10 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій, за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758, від 22.03.2017р. №187 та від 19.10.2018р. №867, відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" затверджено "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (далі - Положення), відповідно до яких на ПАТ НАК "Нафтогаз України" покладались спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу на умовах та у порядку, що визначені цими Положеннями, виробникам теплової енергії, зокрема, виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

За змістом вказаних Положень виробник теплової енергії мав право у визначений період придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України".

Відповідно до розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016р. №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17", від 04.10.2017р. №720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року", від 03.10.2018р. №717-р "Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року" на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювальних сезонів 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019 безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі і для КП "Сокальтеплокомуненерго".

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016р. №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/2017" від 04.10.2017 №720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року", від 03.10.2018 №717-р "Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року" між Комунальним підприємством "Сокальтеплокомуненерго" (споживач) та НАК "Нафтогаз України" (постачальник) укладено такі договори на постачання природного газу:

- №5181/1617-ТЕ-21 від 11.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у 2016-2017 роках;

- №5244/1617-БО-21 від 27.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями;

- №5268/1617-КП-21 від 28.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних організацій).

Відповідно до пункту 3.4. вказаних договорів, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених па підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Однак при цьому, як вказано Комунальним підприємством Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" у листі-відповіді №6 від 03.02.2022р. на адвокатський запит адвоката Мельник О.С., яка діє в інтересах Акціонерного товариства "Укртрансгаз", акти прийому-передачі обсягів спожитого газу в категоріях "населення" та "бюджетні організації" повернуто без підпису з боку постачальника НАК "Нафтогаз України".

Таким чином, як вказано у позовній заяві, у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України", однак постачальник не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, у зв`язку з невиконанням умов для постачання та наявності заборгованості за попередні періоди постачання природного газу, внаслідок чого відповідачем у деяких місяцях здійснювався відбір природного газу з газотранспортної системи позивача без поданих номінацій його постачальником, а саме у жовтні 2016 року - 139,387 тис.куб.м.

Посилаючись на Закон України від 14.07.2021 №1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон №1639) та статтю 8 Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон №1730), позивач зазначає, що у відповідача виникло зобов`язання компенсувати позивачу вартість відібраних у період 2016р. без номінацій обсягів природного газу.

При цьому, як зазначив позивач, враховуючи те, що статтею 8 Закону №1730 визначено, що компенсація позивачу має бути здійснена відповідачем за цінами реалізації природного газу, чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів, тому при розрахунку загального розміру заборгованості позивачем враховано обсяги споживання природного газу, використані відповідачем для виробництва теплової енергії для різних категорій споживачів, що визначені самим відповідачем у актах приймання-передачі природного газу, складених в межах договорів постачання природного газу, проте повернутих відповідачу без підписання з боку НАК "Нафтогаз України", а також враховано ціни для виробників теплової енергії за категоріями споживачів, які діяли протягом періоду відборів природного газу без номінацій.

Враховуючи наведене, за розрахунком позивача вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначених періодах у загальному розмірі 139,387 тис.куб.м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів загалом складає 907674,61 грн., яку за твердженням позивача відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами оплатити позивачу. Отже, як вказано у позовній заяві, розмір щомісячної оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 12606,59 грн.

Як вказано у заяві про збільшення розміру позовних вимог, станом на 01.10.2022р. строк оплати (за період з 01.10.2021р. по 01.10.2022р.) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, а тому за твердженням позивача відповідач зобов`язаний сплатити 151279,10 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення наведених положень законодавства не здійснив оплату вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу на користь позивача, чим допустив прострочення строку для оплати, а тому з огляду на вказане, відповідач відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України зобов`язаний також сплатити 3% річних від простроченої суми у розмірі 2092,00 грн та інфляційні втрати в сумі 15372,97 грн.

Таким чином, враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 168744,07 грн, з яких 151279,10 грн основний борг, 2092,00 грн 3% річних та 15372,97 грн інфляційні втрати.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на таке.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Як встановлено судом, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016р. №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/2017" від 04.10.2017 №720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року", від 03.10.2018 №717-р "Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року" між Комунальним підприємством "Сокальтеплокомуненерго" (споживач) та НАК "Нафтогаз України" (постачальник) укладено такі договори на постачання природного газу:

- №5181/1617-ТЕ-21 від 11.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у 2016-2017 роках;

- №5244/1617-БО-21 від 27.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями;

- №5268/1617-КП-21 від 28.10.2016р. про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних організацій).

Відносини, які виникли між сторонами, врегульовані приписами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493 (надалі Кодекс ГТС).

Згідно із статтею 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС, номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період.

Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Отже, подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для споживання природного газу.

Зазначене мотивовано тим, що газотранспортна система є технологічним комплексом, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу (частина 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу"). А функції з транспортування, розподілу та постачання природного газу розділені між різними суб`єктами ринку. Зазначене зумовлює необхідність координації та співпраці таких суб`єктів.

До 31.12.2019р., тобто до часу створення та початку функціонування окремого суб`єкта на ринку природного газу України оператора ГТС, позивач виконував функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі спеціальні обов`язки визначені Кабінетом Міністрів України в таких постановах:

- від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (надалі Постанова № 758);

- від 22.03.2017 №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (надалі Постанова №187).

- від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (надалі Постанова №867).

Відповідно до вказаних постанов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було зобов`язане постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів. До таких виробників належав і відповідач. Незважаючи на це, постачання природного газу повинно було відбуватися з урахуванням вимог, які визначалися чинними нормативно-правовими актами: Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС.

З метою запровадження комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в Україні ухвалено Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 №1730-VIII (надалі Закон №1730), а згодом Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX (надалі Закон №1639).

Оскільки на практиці виникали ситуації, коли ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не подавав номінацій оператору ГТС, а виробники теплової енергії продовжували споживати природний газ, АТ «Укртрансгаз» довелося балансувати газотранспортну систему за рахунок власного природного газу. Враховуючи ці обставини, законодавець визначив умови та суб`єкта ринку природного газу, якому споживач повинен сплатити вартість спожитого природного газу за відсутності підтверджених номінацій. Адже не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.

Закон №1639 було внесено зміни до Закону №1730, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції, відповідно до якої дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону №1730 (в редакції Закону № 1639), підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, …, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Тобто зі змісту вказаної норми закону вбачається, що підприємства, які виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, мають обов`язок оплатити особі, яка виконувала функції оператора ГТС до 31.12.2019р., вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за наявності таких умов:

- відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019;

- відбір природного газу відбувся без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів.

Вказані обсяги відбору природного газу підтверджуються:

1) копіями актів приймання-передачі природного газу, не підписаними з НАК «Нафтогаз України», а саме:

- за жовтень 2016 року - акт від 31.10.2016 за договором №5181/1617-ТЕ-21 від 11.10.2016 в обсязі 70,039 тис. куб. м;

за жовтень 2016 року - акт від 31.10.2016 за договором №5244/1617-БО-21 від 27.10.2016 в обсязі 69,348 тис. куб. м;

2) реєстром обсягів природного газу, які були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2016 року (копія додається);

3) реєстром реалізації природного газу за прямими договорами НАК «Нафтогаз України» теплопостачальним організаціям у жовтні 2016 року (копія додається);

4) скріншотом з системи обліку ERP SAP щодо наданих послуг транспортування та банківською випискою на підтвердження оплати за транспортування природного газу у жовтні 2016 року (копія додається).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 та п.5. ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Частиною 2 ст.20 ГК України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі.

Необхідно зазначити, що між сторонами немає суперечностей стосовно того, що відповідач здійснив відбір природного газу без поданих та підтверджених номінацій і при цьому, як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" не сплатило вартості відібраного без номінацій природного газу ні ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ні АТ «Укртрансгаз».

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 74 господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідача, а тому підлягають задоволенню.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №9722 від 08.08.2022р. на суму 2481,00 грн. та платіжним дорученням №13914 від 31.10.2022р. на суму 50,16 грн. Тобто позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2531,16 грн.

Враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2531,16 грн. витрат по сплаті судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" (80000, Львівська область, Сокальський район, місто Сокаль, вулиця Героїв УПА, будинок 21, ідентифікаційний код 22422842) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 151279,10 грн. основного боргу, 15372,97 грн. інфляційних втрат, 2092,00 грн 3% річних та 2531,16 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.12.2022р.

Суддя Петрашко М.М.