ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Справа№ 910/3240/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Дрозд Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022

у справі №910/3240/22 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

про стягнення 14 233,70 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 заяву Товариства з обережною відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8481,04 грн задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8481,04 грн.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дослідивши надані позивачем документи, дійшов до висновку про співмірність вартості наданих послуг адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та ціною позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/3240/22 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компагія «НІКО-ТАЙС» в задоволенні заяви про стягнення з ТОВ «ЕКО» судових витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що позивач при подачі позову не надав попередній розрахунок суми судових витрат, крім суми сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду, тому суд повинен був відмовити позивачу у відшкодуванні відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також апелянт стверджує, сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 481,04 грн є завищеною, неспіврозмірною сумі позовних вимог та такою, що не відповідає критеріям розумності, що суперечить принципу розумності.

Апелянт наголошує, що позивачем не надано жодної оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката складності справи та виконаних адвокатом робіт; часу, витраченому адвокатом та виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціни позову та (або) значенням справи для сторони, окрім посилання на те, що такий розмір відповідає середньому розміру вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, в котрих відповідно знаходяться сторони даного спору, а також рекомендованим ставкам аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону.

Крім того, апелянт зазначив, що позивачем не надано жодного платіжного документу на підтвердження сплати адвокату Грищенку Олександру Миколайовичу суми понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 481,04 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, позивач просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.07.2022 у справі № 910/3240/22 без змін.

Позивач у відзиві зазначив, що суд першої інстанції правомірно стягнув витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 481,04 грн, оскільки визначений позивачем розмір вказаних витрат на послуги адвоката відповідає критеріям розумності, співмірності та реальності адвокатських витрат.

Також позивач вказав, що відповідач не скористався своїм правом, перебаченим ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022 справу № 910/3240/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЕКО» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі № 910/3240/22 та розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розпорядженням №09.1-08/3736/22 від 28.11.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3240/22 у зв`язку з перебуванням судді Барсук М.А., яка не є головуючим суддею у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 справу №910/3240/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 ухвалено здійснювати розгляд справи за апеляційною скаргою ТОВ «ЕКО» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі № 910/3240/22 за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 21.12.2022.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 21.12.2022 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання 21.12.2022 не з`явився, проте 20.12.2022 від нього надійшло клопотання про розгляд справи № 910/3240/22 за апеляційною скаргою ТОВ «ЕКО» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 за відсутності представника ТОВ «НІКО-ТАЙС».

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У квітні 2022 року Товариство з обережною відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення 14 233,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2017 між ТОВ «ЕКО» та ТОВ «Самоцвіт» було укладено договір поставки №14740к. ТОВ «Самоцвіт» на виконання вказаного договору було поставлено товар на загальну суму 137 345,35 грн. Проте, ТОВ «ЕКО» взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару не виконало, у зв`язку з чим. за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 137 345 грн. В подальшому 24.11.2020 між ТОВ «Самоцвіт» та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» укладено договір №24-11-20 відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до ТОВ «ЕКО». Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/19603/20 від 15.02.2021 стягнуто з ТОВ «ЕКО» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» основний боргу у розмірі 137345, 35 грн, пеню у розмірі 11 988,52 грн, 3 % річних у розмірі 11 034,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 18 298,50 грн. Оскільки відповідачем заборгованість у розмірі 137 345,35 грн було сплачено лише 02.07.2021, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 274,52 грн та інфляційні втрати у розмірі 11959,18 грн донараховані за період з часу винесення судом рішення по час фактичного погашення боргу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3% річних у розмірі 2 274,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 959,18 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

27.07.2022 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» надійшла заява про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8481,04 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8481,04 грн.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дослідивши надані позивачем документи, дійшов до висновку про співмірність вартості наданих послуг адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та ціною позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Колегія суддів зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Крім того, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, колегія суддів зауважує,що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Колегія судів також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Таким чином, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічний висновок, викладений у висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: копію договору №05-08-2021/11 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021; копію акту прийому-передачі документів від 05.08.2021; копію акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.07.2022 на суму 8481,04 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009 та довіреність від 12.08.2021.

Так, 05.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (замовник) і адвокатом Грищенко Олександр Миколайович (виконавець) укладено договір №05-08-2021/11 про надання адвокатських послуг (правової допомоги).

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ТОВ «ЕКО», які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання на підставі договору поставки №14740к від 01.07.2017 та договору № 24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020; надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з боржника розрахованого відповідно до норм чинного законодавства України; донарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником вищевказаних договорів; консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноважними представниками сторін акту здачі-приймання виконанних робіт щодо надання правової допомоги.

Сторони погодили, що відповідний перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов договору є неостаточний, та може бути сторонами відповідно збільшено на власний розсуд та за необхідності. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/ здійснення визначається в акті здачі-прийманні виконаних робіт щодо надання правової допомогиу відповідності до умов даного договору (п.1.3 договору).

Згідно з п.3.1. сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу послуг та робіт визначається в акті здачі-прийманні виконаних робіт(наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи з того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 900 грн.

Пунктом 3.8 договору сторони погодили та визначили, що розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні, що не перевищує 12% від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду за пощовом замовника.

За актом прийому-передачі документів, відповідно пункту першого, замовник передає, а виконавець приймає для виконання умов даного договору наступні документи: копію договору поставки №14740к від 01.07.2017 із протоколом розбіжностей, специфікаціями, додатковими угодами та додатками; копію протоколу про результати електронного аукціону № №UA-PS-2020-11-02-000035-1 від 13.11.2020; копію доказу здійснення оплати вартості придбаного майна на аукціоні № UA-PS-2020-11-02-000035-1; копію рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі 910/16903/20; копію Постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі 910/19603/20; копія виписки із обслуговуючого банку ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» (АТ «ПРОКРЕДИТБАНК) за 02.07.2021р.

Між сторонами складено та підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.07.2022 на суму 8481,04 грн .

У детальному описі послуг наданих адвокатом за період з 05.08.2021 по 18.07.2022 зазначено, що відповідно до договору №05-08-2021/11 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021, за період з 05.08.2021 по 18.07.2022 виконавець передає, а замовник приймає наступні виконані роботи та надані послуги:

- зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи, у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням ТОВ «ЕКО» грошового зобов`язання на підставі договору поставки №14740к від 01 липня 2017 року та договору №24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року (1 година);

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/ посилань позовної заяви вих.№01-3/04 від 01 квітня 2022 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕКО» про стягнення донарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки

товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору №24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року. Підготовка щодо подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви вих. № 01-3/04 від 01 квітня 2022 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕКО» про стягнення донарахованого розміру грошових коштів у

зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору №24-1 1-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року (5 годин), із вираховуванням наступного: надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного,

господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин мід замовником та ТОВ «ЕКО», які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання за вищевказаними договорами; здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правоих питань, що виникають у діяльності замовника, пов`язаної з порушенням ТОВ «ЕКО» умов та порядку виконання грошового зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі договору поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору № 24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року; здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залищення без змін судової практики (правової позиції) різними судовими інстанціями, що стосуються позовних вимог ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕКО» про стягнення донарахованого розміру 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконання вказаних вище договорів; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним , несвоєчасним та неповним виконанням TOB «ЕКО» перед замовником зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі договору поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору №24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року, а також визначення реквізитів для сплати/перерахування судового збору; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/ посилань позовної заяви вих. №01-3/04 від 01 квітня 2022 року з приводу порушення ТОВ «ЕКО» умов та порядку виконання грошового зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі договору поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та

договору №24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року та знайшли своє відображення у поданій замовником відповідній позовній заяві вих. №01-3/04 від 01 квітня 2022 року. Підготовка, із врахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України щодо подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви вих. №01-3/04 від 01 квітня 2022 року, в тому числі й формування додатків до позовної заяви; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення, та виготовлення примірника позовної заяви вих. №01-3/04 від 01 квітня 2022 року із додатками до нього для ТОВ «ЕКО» та в силу необхідності обов`язкових вимог норм Господарського процесуального кодексу України, направлення його на адресу ТОВ «ЕКО»;

- ознайомлення із відзивом ТОВ «ЕКО» щодо позовних вимог у справі №910/3240/22 за позовом ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕКО» про стягнення донарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно з договором поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору № 24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24 листопада 2020 року, здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), котрі було додано до відповідного заперечення/відзиву ТОВ «ЕКО» в призмі заявлених позовних вимог, їх сутності та обґрунтувань, співвідношення із переданими документами/матеріалами (0,5 годин);

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту відповіді на відзив/заперечення ТОВ «ЕКО» щодо позовних вимог у справі № 910/3240/22, наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовних вимог у справі № 910/3240/22, та знайшли своє відображення у поданій замовником відповідній відповіді вих. №14-7/06 від 14 червня 2022 року на відзив відзив/заперечення ТОВ «ЕКО» щодо відповідних позовних вимог у справі № 910/3240/22. Підготовка із врахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України щодо подання даної відповіді до Господарського суду міста Києва, в тому числі й, в силу необхідності обов`язкових вимог норм ГПК України,

направлення його на адресу ТОВ «ЕКО» (1,5 години);

- додаткова оплата (гонорар «успіху») адвоката на підставі пункту 3.8. договору №05-08-2021/11 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05 серпня 2021 року у зв`язку з прийняттям позитивного для замовника судового рішення у справі № 910/3240/22 за позовом ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕКО» про стягнення

донарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання згідно договору поставки товару №14740к від 01 липня 2017 року та договору № 24-11-2020 відступлення права вимоги (цесії) від 24

листопада 2020 року - 1 281,04 грн (= 14 233,70 грн. стягнуті кошти згідно рішення х 9%).

Таким чином, загальна вартість вказаних послуг адвоката склала 8 481,04 грн.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Так, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» доведено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 8 481,04 грн.

Як встановлено судом першої інстанції ТОВ «ЕКО» із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу не зверталося.

Представник ТОВ «ЕКО» лише в апеляційній скарзі послалась на ненадання попереднього розрахунку суми судових витрат, а також завищення та неспіврозмірність сумі позовних вимог, що не відповідає критеріям розумності, що суперечить принципу розумності. Проте, у цих доводах апеляційної скарги не наведено аргументів, які могли би свідчити про несвімірність витрат на правову допомогу. Представник ТОВ «ЕКО» також не зазначила, яким чином неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат разом з позовною заявою завадило їй висловити свої міркування щодо не співмірності таких витрат.

Колегія суддів зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Отже, ТОВ «ЕКО» не було доведено неспівмірність судових витрат на професійну правничу допомогу, вказаних у заяві ТОВ «НІКО-ТАЙС».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про реальність витрат Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи № 910/3240/22, а також відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат з наданими послугами, у зв`язку з чим, заява Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню повністю.

Відтак, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката та задовольнив вимоги позивача про стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 8 481,04 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/3240/22 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/3240/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/3240/22 залишити без задоволення.

2.Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/3240/22 залишити без змін.

3.Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/3240/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.12.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко