РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2022Справа № 910/8873/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Одеського міського центру зайнятості

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 52118,37 грн,

Представники:

від позивача не прибули

від відповідача Лазаренко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернувся з позовом Одеський міський центр зайнятості до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 52118,37 грн.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» є роботодавцем особи ( ОСОБА_2 ), яка поновлена на роботі за рішенням суду, тому зобов`язане відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Суд своєю ухвалою від 12.09.2022 відкрив провадження у справі № 910/8873/22, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У поданому суду відзиві відповідач зазначив, що належним відповідачем є ОСОБА_2 , який, на думку відповідача, подав недостовірні відомості для отримання ним статусу безробітного. Водночас позивач не надав доказів того, що ОСОБА_2 на законних підставах отримав статус безробітного.

Крім того, на підставі додаткової постанови Київського апеляційного суду від 14.06.2022 у справі № 757/46713/20 відповідач вже перерахував ОСОБА_3 72610,74 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.09.2020 по 29.04.2021, тому стягнення відповідача ще 52118,37 грн призведе до подвійного фінансового навантаження.

Позивач у відповіді на відзив послався на те, що норми статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є нормами прямої дії і не передбачають варіантів щодо зменшення суми, яка підлягає відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення особи на роботі за рішенням суду, в тому числі і на суму коштів, стягнутих як оплата за час вимушеного прогулу.

Також позивач зазначив, що стягнення грошових коштів з роботодавця на користь особи за вимушений прогул, спричинений незаконним звільненням, та стягнення з нього на користь органів Фонду загальнообов`язкового державного соціального старування України на випадок безробіття виплаченого забезпечення має різне правове підґрунтя та не є одним і тим же видом юридичної відповідальності.

Водночас вимоги відповідача щодо надання доказів правомірності набуття статусу безробітного ОСОБА_2 , поновленого на роботі за рішенням суду, надання індивідуального плану його працевлаштування, доказів отримання безробітним соціальних послуг служби зайнятості є безпідставними та не входять до предмету доказування у цій справі.

Позивач подав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_2 , який обіймав посаду головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки акціонерного товариства «Укрзалізниця», був звільнений з посади з 23.09.2020 (наказ акціонерного товариства «Укрзалізниця» № 1897/ос від 18.09.2020) на підставі п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України (відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці).

Згідно з наказом Одеського міського центру зайнятості від 19.10.2020 № НТ201019 ОСОБА_2 надано статус безробітного з 19.10.2020, призначено допомогу по безробіттю з 19.10.2020 по 13.10.2021 та відкладено її виплату у зв`язку з отриманням компенсаційних виплат при звільненні з 19.10.2020 по 23.10.2020.

Відповідно до наказу Одеського міського центру зайнятості від 26.10.2020 № НТ201026 ОСОБА_2 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 24.10.2020.

04 червня 2021 року акціонерне товариство «Укрзалізниця» видало наказ № 1373/ос про поновлення ОСОБА_2 на посаді з 23.09.2020.

Цей наказ виданий на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва № 757/46673/20-ц від 29.04.2021.

З 04.06.2021 ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням особистої заяви про зняття його з реєстрації як безробітного у зв`язку і поновленням на роботі (наказ Одеського міського центру зайнятості від 08.06.2021 № НТ210608).

За період з 19.10.2020 по 04.06.2021 ОСОБА_2 виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 52118,37 грн.

Абзацом 10 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (далі - Порядок № 792), встановлено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, застережного наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624, виплати допомоги по безробіттю припиняються в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених порядком № 792.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-ІІІ) передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-ІІІ із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що до роботодавців належать підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Позивач звернувся до акціонерного товариства «Укрзалізниця» з вимогою від 15.06.2021 про повернення 52118,37 грн.

Відповідач вимогу не задовольнив.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не повернув позивачеві 52118,37 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов Одеського міського центру зайнятості до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, код 40075815) на користь Одеського міського центру зайнятості (вул. Генерала Петрова, 22-В, м. Одеса, 65078, код 35358018) 52118,37 грн боргу, 2481,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 09.03.2023.

Суддя С. А. Ковтун