УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

15.12.2022Справа № 910/548/22

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ"
про припинення порушень виключних прав інтелектуальної власності на торговельні марки
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Білецький П.В. - представник за довіреністю;
від відповідача-1:Раєцький А.О. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/548/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мейкап Трейдінг" та "ЛА МАКЕАП" Сп.з о.о. ("LA MAKEUP" Sp.z. o.o.) відповідно до якого позивач просить:

- заборонити ТОВ "Мейкап Трейдінг" розміщувати в мережі Інтернет, зокрема на веб-сайті https://makeup.com.ua/ з метою сприяння продажу та продажу інформацію про товари:"Pharmway "СУЛЬСЕНА" Шампунь проти лупи 1%", "Pharmway "СУЛЬСЕНА" Паста проти лупи 1%, "Pharmway "СУЛЬСЕНА" Шампунь 1% + Паста проти лупи 1%, саше", виробництва білоруської компанії ЗАТ "ВІТЕКС", "ПАСТА ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", "ШАМПУНЬ ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ 2% "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", виробництва російської компанії АО "ТВІНС ТЕК", а також сприяти продажу та продавати такі товари;

- заборонити ТОВ "Мейкап Трейдінг" використовувати в діловій документації та мережі Інтернет позначення "СУЛЬСЕН", "SULSEN", "СУЛЬСЕНА", "SULSENA" у всіх випадках, коли таке використання прямо не пов`язано із товарами, виробництва ТОВ "Амальгама Люкс";

- заборонити компанії ЛА МАКЕАП" Сп.з о.о. ("LA MAKEUP" Sp.z. o.o.), що зареєстрована за законодавством Республіки Польща відправляти в Україну засобами поштового зв`язку або у інший спосіб сприяти імпорту (ввезенню) на територію України товарів : "ПАСТА ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", "ШАМПУНЬ ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ 2% "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", виробництва російської компанії АО "ТВІНС ТЕК".

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 зупинено провадження у справі № 910/548/22 до звернення з судовим дорученням для вручення "ЛА МАКЕАП" Сп. з о.о. ("LA MAKEUP" Sp. z o.o.) в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, через Центральний орган запитуваної Держави.

02.08.2022 до суду звернувся позивач із заявою про часткову відмову від позовних вимог до відповідача-2 та про поновлення провадження у справі.

Згідно з ухвалою суду від 20.10.2022 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" від позову до "ЛА МАКЕАП" Сп. з о.о. ("LA MAKEUP" Sp. z o.o.) про заборону вчиняти дії.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

24.10.2022 до суду від відповідача-1 надійшла заява про зменшення розміру судових витрат позивача.

Позивач, у свою чергу, 08.12.2022 звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат.

Безпосередньо в судовому засіданні суд заслухав вступне слово представників позивача та відповідача-1 й перейшов до дослідження доказів за місцем їх знаходження.

Так, у судовому засіданні 15.12.2022 відповідно до положень ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, судом було дослідження зміст інформації, яка станом на час розгляду справи по суті наявна на сайті https://makeup.com.ua.

За результатами перегляду зазначених доказів судом встановлено, що на вказаному сайті наразі відсутня будь-яка інформація чи пропозиція про продаж товарів виробництва АО "ТВІН ТЕК" та ЗАТ "ВІТЕКС".

Відповідач-1 у відзиві стверджував, що право позивача не порушено та надав в якості доказів скрін-шоти зі спірного сайту станом на 07.02.2022.

Однак, позов у справі було подано до суду 13.01.2022, а отже відповідачем-1 належними та допустимими доказами не спростовано того, що станом на момент звернення до суду права та охоронювані законом інтереси позивача могли бути порушені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом розгляду у справі є заборона ТОВ "Мейкап Трейдінг" розміщувати в мережі Інтернет, зокрема на веб-сайті https://makeup.com.ua/ з метою сприяння продажу та продажу інформацію про товари:"Pharmway "СУЛЬСЕНА" Шампунь проти лупи 1%", "Pharmway "СУЛЬСЕНА" Паста проти лупи 1%, "Pharmway "СУЛЬСЕНА" Шампунь 1% + Паста проти лупи 1%, саше", виробництва білоруської компанії ЗАТ "ВІТЕКС", "ПАСТА ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", "ШАМПУНЬ ДЛЯ ВОЛОССЯ ПРОТИ ЛУПИ 2% "СУЛЬСЕН ФОРТЕ - 911", виробництва російської компанії АО "ТВІНС ТЕК", а також сприяти продажу та продавати такі товари; заборона ТОВ "Мейкап Трейдінг" використовувати в діловій документації та мережі Інтернет позначення "СУЛЬСЕН", "SULSEN", "СУЛЬСЕНА", "SULSENA" у всіх випадках, коли таке використання прямо не пов`язано із товарами, виробництва ТОВ "Амальгама Люкс".

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу, тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості чи необґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такі правові висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 18/266.

Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Суд не може приймати рішення у справі на майбутнє, а чинним законодавством про охорону прав інтелектуальної власності такої можливості також не передбачено.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, наразі спір у справі № 910/548/22 відсутній, а провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки спір у справі виник у зв`язку з розміщенням на сайті відповідача-1 інформації та пропозицій, які могли вплинути на права інтелектуальної власності позивача, то суд вважає за можливе здійснити розподіл понесених позивачем витрат за рахунок відповідача-1.

У заяві від 08.12.2022 позивачем заявлено до стягнення з відповідача-1 судових витрат, а саме:

- 4 962,00 грн судового збору;

- 8 100,00 грн за підготування звітів за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 27.09.2021 № 386/2021-ЗВ та № 387/2021-ЗВ;

- 22 309,30 грн витрат на проведення експертизи;

- 4 180,00 рн за переклад доказів з польської та англійської мов на українську;

- 170 000, 00 грн витрат на послуги адвоката.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, у позовній заяві позивачем було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме: 170 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 22 309,30 грн витрат на проведення експертизи; 8 100,00 грн за підготування звітів за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 27.09.2021 № 386/2021-ЗВ та № 387/2021-ЗВ, 4 180,00 рн за переклад доказів з польської та англійської мов на українську.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- копію договору про надання правової допомоги № 20/09-2021 від 20.09.2021 та рахунку;

- копії платіжних доручень та виписок з банківського рахунку Білицького П.В.;

- копії акту виконаних робіт та платіжного доручення за складання звітів;

- копії рахунку та платіжного доручення, що підтверджують оплату судовому експерту;

- копії рахунку, платіжного доручення та банківської виписки, що підтверджують компенсацію позивачем адвокату Білицькому П.В. здійснених ним витрат на доплату судового збору та проведення експертизи;

- копію акту виконаних робіт та платіжного доручення, що підтверджують оплату перекладів документів;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Білицького П.В.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, відповідач-1 посилався у своїх поясненнях, зокрема, на таке:

- неможливо визначити вартість кожної окремої послуги адвоката за договором;

- заявлені позивачем витрати не відповідають критеріям розумності їх розміру, та не є спів мірними з обсягом послуг і реальним (дійсним) часом, затраченим на надання відповідних послуг адвокатом та є явно завищеними;

- надані позивачем висновок експерта та висновок Центру компетенції вказують на факти, які мають відношення до відповідача-2.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

З наданих позивачем доказів неможливо встановити, скільки часу було витрачено на надання правничої допомоги по справі № 910/548/22 за договором № 20/09-2021 про надання професійної правничої допомоги, а також суд не має змоги визначити вартість однієї години роботи адвоката.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не доведено належними та допустимими доказами обсягу виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 20/09-2021, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 170 000,00 грн задоволенню не підлягають.

Стосовно заявлених до стягнення витрат на проведення експертизи, перекладів, складання звітів фіксації суд вважає за необхідне стягнути такі витрати з відповідача-1 на користь позивача, оскільки наявними у справі доказами розмір та неминучість таких витрат підтверджено, а витрати були фактичними та є співмірними з предметом розгляду у даній справі.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/548/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ" про припинення порушень виключних прав інтелектуальної власності на торговельні марки.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 8, корпус 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 119, оф. 109, ) витрати на проведення експертизи в розмірі 22 309,30 грн, витрати на підготовку перекладів в розмірі 4 180,00 грн, витрати на підготування звітів в розмірі 8 100,00 грн.

3. У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 119, оф. 109, ) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 170 000,00 грн відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 540,00 грн, перерахований згідно з платіжним дорученням № 4920 від 24.12.2021 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/548/22.

5. Підставою повернення судового збору є дана ухвала, яку затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Повний текст ухвали складено та підписано - 20.12.2022

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О. Підченко