РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022Справа № 910/9670/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 34 161, 57 грн.

Представники: без виклику сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 34 161, 57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині збереження вантажу прийнятого до перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 позовну заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" строк для усунення недоліків позовної заяви.

03.10.2022 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про усунення недоліків позовної заяви (надіслана на електронну пошту суду).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Разом з тим, суд зазначає, що 29.09.2022 на офіційному сайті Господарського суду міста Києва за посиланням https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/pres-centr/novyny/1326909/ було розміщено оголошення, що у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарський суд міста Києва 29.09.2022 припинив відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Тож, у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень ухвала суду від 07.10.2022 не була відправлена відповідачу засобами поштового зв`язку, про що здійснено відповідну відмітку на зворотньому боці ухвали суду.

В той же час, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву судом було надіслано ухвалу суду від 07.10.2022 на електронні пошту Акціонерного товариства «Українська залізниця» зазначену позивачем у позовній заяві та розміщену в мережі інтернет, а саме: , .

Разом з тим, враховуючи що з 25.10.2022 було відновлено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 07.10.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2022 до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 02.12.2022 ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2022 про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 07.10.2022 судом було встановлено відповідачу п`ятнадцяти денний строк для подання відзиву на позовну заяву, тож, останнем днем для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 19.12.2022.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021, 19.07.2021, 20.07.2021, 21.07.2021, 26.07.2021, 30.07.2021, 13.08.2021 та 31.08.2021 Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відправило на адресу ПАТ «ДТЕК Криворізька ТЕС» та Бурштинської ТЕС АТ "ДТЕК Західенерго", ПрАТ «Івано-Франківськцемент» залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станції призначення Зелене поле Придніпровської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Ямниця Львівської залізниці вагони з вугіллям кам`яним № 53526984 в кількості 68950 кг, № 50063593 в кількості 70000 кг, № 56042056 в кількості 69 900 кг, № 56193774 в кількості 68950 кг, № 56299209 в кількості 70000 кг, № 63487573 в кількості 68750 кг, № 56865504 в кількості 66250 кг, № 53504783 в кількості 69000 кг, № 51806271 в кількості 69850 кг, № 60025848 в кількості 69900 кг, № 55225353 в кількості 69950 кг, про що оформлено залізничні накладні № 49564859, № 49562739, № 49555956, № 49358179, № 49545189, № 49545205, № 49466683, № 49727464, № 50010735, № 50333459.

Позивач зазначає, що на станціх Зелене поле Придніпровської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Ямниця Львівської залізниці було проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах № 53526984, № 50063593, № 56042056, № 56193774, № 56299209, № 63487573, № 56865504, № 53504783, № 51806271, № 60025848, № 55225353 не відповідає масі, вказаній у накладних. Про даний факт складено комерційні акти № 466707/112, № 466707/113, № 388103/992, № 388103/927, № 410006/225/92, № 410006/226/93, № 410006/227/94, № 388103/953, № 466707/118, № 466707/120 та № 466707/122.

Згідно з комерційним актом № 466707/112 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 53526984 виявилось брутто - 89500 кг, тара - 21850 кг, нетто - 68000 кг, що менше ваги вказаної в документі на 950 кг.

Відповідно до комерційного акту № 466707/113 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 50063593 виявилось брутто - 90350 кг, тара - 22850 кг, нетто - 67500 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2500 кг.

Згідно з комерційним актом № 466707/118 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 51806271 виявилось брутто - 90700 кг, тара - 21850 кг, нетто - 68850 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1000 кг.

Відповідно до комерційного акту №466707/120 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 60025848 виявилось брутто - 91200 кг, тара - 22350 кг, нетто - 68850 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1050 кг.

Згідно з комерційним актом №388103/953 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53504783 виявилось брутто - 89750 кг, тара - 21650 кг, нетто - 68100 кг, що менше ваги вказаної в документі на 900 кг.

Відповідно до комерційного акту № 410006/225/92 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 56299209 виявилось брутто - 90850 кг, тара - 23500 кг, нетто - 67350 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2650 кг.

Згідно з комерційним актом №410006/226/93 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №o63487573 виявилось брутто - 88900 кг, тара - 23600 кг, нетто - 65300 кг, що менше ваги вказаної в документі на 3450 кг.

Відповідно до комерційного акту №410006/227/94 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 56865504 виявилось брутто - 85050 кг, тара - 21700 кг, нетто - 63350 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2900 кг.

Згідно з комерційним актом №466707/122 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону № 55225353 виявилось брутто - 90800 кг, тара - 22900 кг, нетто - 67900 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2050 кг.

Відповідно до з комерційного акту № 388103/992 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56041056 виявилось нетто - 68450 кг, що менше вантажного документу на 1450 кг.

Згідно з комерційним актом №3 88103/927 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56193774 виявилось нетто - 67950 кг, що менше вантажного документу на 1000 кг.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 34 161, 57 грн. грн вартості нестачі вантажу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено судом вище, 15.07.2021, 19.07.2021, 20.07.2021, 21.07.2021, 26.07.2021, 30.07.2021, 13.08.2021 та 31.08.2021 Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відправило на адресу ПАТ «ДТЕК Криворізька ТЕС» та Бурштинської ТЕС АТ "ДТЕК Західенерго", ПрАТ «Івано-Франківськцемент» залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станції призначення Зелене поле Придніпровської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Ямниця Львівської залізниці вагони з вугіллям кам`яним № 53526984 в кількості 68950 кг, № 50063593 в кількості 70000 кг, № 56042056 в кількості 69 900 кг, № 56193774 в кількості 68950 кг, № 56299209 в кількості 70000 кг, № 63487573 в кількості 68750 кг, № 56865504 в кількості 66250 кг, № 53504783 в кількості 69000 кг, № 51806271 в кількості 69850 кг, № 60025848 в кількості 69900 кг, № 55225353 в кількості 69950 кг, про що оформлено залізничні накладні № 49564859, № 49562739, № 49555956, № 49358179, № 49545189, № 49545205, № 49466683, № 49727464, № 50010735, № 50333459.

Позивач зазначає, що на станціх Зелене поле Придніпровської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Ямниця Львівської залізниці було проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах № 53526984, № 50063593, № 56042056, № 56193774, № 56299209, № 63487573, № 56865504, № 53504783, № 51806271, № 60025848, № 55225353 не відповідає масі, вказаній у накладних. Про даний факт складено комерційні акти № 466707/112, № 466707/113, № 388103/992, № 388103/927, № 410006/225/92, № 410006/226/93, № 410006/227/94, № 388103/953, № 466707/118, № 466707/120 та № 466707/122.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України, тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами нестачу вантажу внесені до комерційних актів № 466707/112, № 466707/113, № 388103/992, № 388103/927, № 410006/225/92, № 410006/226/93, № 410006/227/94, № 388103/953, № 466707/118, № 466707/120 та № 466707/122.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються судом у якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних № 49564859, № 49562739, № 49555956, № 49358179, № 49545189, № 49545205, № 49466683, № 49727464, № 50010735, № 50333459 фактичній масі вантажу.

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Так, в матеріалах справи наявні довідки АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", ПрАТ «Івано-Франківськцемент», ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо вартості 1 тони вугільної продукції.

При цьому, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості нестачі вугілля у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Слід зазначити, що відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі;шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

1.5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

0,5% маси всіх інших вантажів.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

В пункті 3.9 роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначено, що оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження технічної чи комерційної несправності вагонів.

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними накладних у вугіллі марки ДГ, Г(Г1) (0-100) не перевищує гранично допустиму норму, яка становить не більше ніж 16,0%

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за №163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива.

Згідно з залізничними накладними волога у вугіллі кам`яному не перевищує гранично допустиму норму (графа 20 перевізних документів - "вантаж в твердому стані"). Вугілля кам`яне здане для перевезення в твердому стані, а не у вологому стані, тому при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Згідно з залізничними накладними вугілля кам`яне здане для перевезення в твердому стані, а не у вологому стані, тому при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Суд зазначає, що вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить:

- у вагоні № 53526984 по накладній № 49564859 - 2 265, 26 грн з ПДВ;

- у вагоні №50063593 по накладній № 49562739 - 2 221, 28 грн з ПДВ;

- у вагоні №56042056 по накладній № 49555956 - 2 156, 69 грн з ПДВ;

- у вагоні №56193774 по накладній № 49358179 - 2 252, 76 грн;

- у вагоні № 56299209 по накладній № 49545189 - 3 149, 28 грн з ПДВ;

- у вагонах № 63487573 та № 56865504 по накладній № 49545205 - 3 149, 28 грн з ПДВ;

- у вагоні № 53504783 по накладній № 49466683 - 2 093, 96 грн з ПДВ;

- у вагоні № 51806271 по накладній № 49727464 - 2 255, 77 грн з ПДВ;

- у вагоні № 60025848 по накладній № 50010735 - 2 646, 01 грн з ПДВ;

- у вагоні № 55225353 по накладній № 50333459 - 2 456, 81 грн з ПДВ;

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Отже, підсумовуючи наведене вище, сума втраченого вантажу розраховується наступним чином: вартість 1 тони вантажу * фактичну недостачу вантажу з урахуванням норми природної втрати 1%.

Таким чином, під час здійснення відповідачем перевезення за залізничною накладною №

49564859 відбулась втрата вантажу на суму 590, 10 грн, за залізничною накладною № 49562739 відбулась втрата вантажу на суму 3 998, 30 грн, за залізничною накладною № 49555956 відбулась втрата вантажу на суму 1 619, 67 грн, за залізничною накладною № 49358179 відбулась втрата вантажу на суму 699, 48 грн, за залізничною накладною № 49545189 відбулась втрата вантажу на суму 6 141, 10 грн, за залізничною накладною № 49545205 відбулась втрата вантажу на суму 15 746, 40 грн, за залізничною накладною № 49466683 відбулась втрата вантажу на суму 439, 73 грн, за залізничною накладною № 49727464 відбулась втрата вантажу на суму 680, 11 грн, за залізничною накладною № 50010735 відбулась втрата вантажу на суму 928, 75 грн, за залізничною накладною № 50333459 відбулась втрата вантажу на суму 3 317, 92 грн.

Тож, загальна сума втраченого вантажу у вагонах № 53526984, № 50063593, № 56042056, № 56193774, № 56299209, № 63487573, № 56865504, № 53504783, № 51806271, № 60025848, № 55225353 суду складає 34 161, 57 грн.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах № 53526984, № 50063593, № 56042056, № 56193774, № 56299209, № 63487573, № 56865504, № 53504783, № 51806271, № 60025848, № 55225353 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 34 161, 57 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд.5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 40075815) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (вул. Київська, буд. 1, м. Добропілля, Донецька область, 85000, ідентифікаційний код - 00176472) 34 161 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят одну) грн 57 коп. - вартості нестачі вантажу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков