РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2022Справа № 910/7891/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго

до Товариства з обмеженою відповідальністю Прогресивне Будівництво і Проектування

про стягнення 12 683,52 грн,

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (далі позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Прогресивне Будівництво і Проектування (далі відповідач) про стягнення 12 683,52 грн неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання робіт № 968/ВЕБС-21 від 07.09.2021 в частині виконання робіт у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 відкрито провадження у справі № 910/7891/22 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Дія правового режиму воєнного стану продовжена та триває станом на даний момент.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою.

Рада суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, вказала по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 29.08.2022 була отримана позивачем 02.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 242.

Рекомендоване поштове відправлення за № 250, в якому відповідачу направлена копія ухвали суду про відкриття провадження, не повернута до суду.

Поряд з цим, 23.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, чим підтверджується обізнаність відповідача про розгляд даної справи.

З матеріалами справи представник відповідача ознайомився 01.12.2022, що підтверджується його підписом на відповідному клопотанні.

19.12.2022 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем заперечуються заявлені вимоги з посиланням на те, що відповідачем виконані роботи, передбачені умовами договору № 968/ВЕБС-21 від 07.09.2021, а також на те, що під час виконання робіт, передбачених умовами вказаного договору, існували обставини непереборної сили (військова агресія, розпочата проти України, бойові дії), що, за твердженням відповідача, є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Водночас, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що про відкриття провадження у справі йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами справи 01.12.2022, а відтак ним вчасно подано відзив на позов, не беруться судом до уваги, оскільки, як вказано вище, про відкриття провадження у даній справі відповідачу було відомо при поданні до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а саме 23.09.2022, при цьому факт ознайомлення з матеріалами справи 01.12.2022 не змінює вказаного факту, за вказаних обставин відзив на позов подано відповідачем з пропуском строку для його подання, встановленого ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, та без клопотання про його поновлення.

Поряд з цим, суд вважає за можливе врахувати аргументи відповідача, викладені ним у відзиві на позов під час розгляду даної справи.

Позивачем відповіді на відзив не подано.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

07.09.2021 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладено договір про виконання робіт № 968/ВЕБС-21 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язується виконати на свій ризик та своїми силами роботи Код ДК-021:2015-45453000-7 Капітальний ремонт та реставрація «Ремонт (реставраційний) покрівлі в будівлі за адресою: пл. І. Франка. Додаткові роботи», а замовник прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.4 договору підрядник виконує роботи відповідно до графіку виконання робіт (додаток № 2 до цього договору).

Як погоджено сторонами в п. 3.1 договору, ціна цього договору, яка визначена до договірної ціни та кошторисної документації, що є невід`ємною часиною договору, становить з ПДВ 2 113 924,39 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору строк виконання робіт: згідно з графіком виконання робіт (додаток № 2 до договору узгоджується сторонами).

Згідно з п. 11.1 договору, договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2021 включно, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Також сторонами узгоджено договірну ціну (додаток № 1), кошториси для робіт, а також графік виконання робіт (додаток № 2).

Крім того, додатковою угодою № 1 від 15.12.2021 сторонами вирішено внести зміни до строку виконання робіт до 30.06.2022 включно та внесено відповідні зміни до п. 11.1 договору та графіку виконання робіт (додаток № 2).

Листом від 22.02.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 28АУ/06/3у/2/884, в якому просив повідомити, чи будуть розпочаті роботи в березні 2022 року, що підтверджується описом вкладення від 23.02.2022.

Крім того, 05.05.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 28АУ/06/3у/2/1171 від 05.05.2022, в якому просив у строк до 09.05.2022 надати рішення підрядника щодо виконання зобов`язань за укладеним договором, що підтверджується описом вкладення від 05.05.2022.

Також 30.05.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 28АУ/06/3у/2/1389, в якому просив в строк до 02.06.2022 надати рішення підрядника щодо відновлення ремонтних робіт покрівлі та завершення їх виконання у строк, передбачений умовами, зокрема, вищевказаного договору, а саме до 30.06.2022, що підтверджується описом вкладення від 30.05.2022.

01.06.2022 відповідачем надано відповідь на лист позивача № 28АУ/06/3у/2/1389 від 30.05.2022, в якому повідомлено про неможливість виконання робіт у строк до 30.06.2022 та повідомлено про припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання на підставі ст. 607 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем вказується, що відповідачем в строк, встановлений сторонами в договорі з урахуванням додаткової угоди (30.06.2022), не виконано роботи, передбачені умовами договору, а саме до 31.05.2022 не виконано: демонтажні роботи; монтажні роботи по влаштуванню покрівлі; монтажні роботи по влаштуванню системи водовідведення; монтажні роботи по влаштуванню системи сніготаяння; монтажні роботи по влаштуванню системи блискозахисту; електромонтажні роботи по горищу.

У зв`язку з викладеним, позивачем за кожним етапом робіт нараховано неустойку в заявленому до стягнення розмірі.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилається на те, що в період, визначений сторонами для виконання робіт, виникли форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання таких робіт у погоджені сторонами строки, про що відповідачем повідомлялось позивача в листі від 01.06.2022.

Розглянувши подані сторонами докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 317 Господарського кодексу України, за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Так, сторонами в укладеному договорі № 968/ВЕБС-21 від 07.09.2021 погоджено наступні види відповідальності за порушення взятих зобов`язань.

Відповідно до п. 7.2.1 договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 10% від загальної ціни договору, передбаченої п. 3.1 договору, за кожний випадок порушення умов договору, а у разі здійснення попередньої оплати (виплати авансу) або виникнення передплати коштів підрядник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти у урахуванням індексу інфляції.

Згідно з п. 7.2.3 договору у разі порушення термінів (строків) виконання робіт за цим договором підрядник зобов`язаний сплатити на користь замовника неустойку у розмірі 0,1% від загальної ціни договору, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від загальної ціни договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем нараховано неустойку в розмірі 0,1% за невиконання в строк, передбачений договором з урахуванням додаткової угоди, шести видів робіт, які за умовами додаткової угоди та додатку мали бути виконанні відповідачем до травня 2022 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на настання форс-мажорних обставин (введення військового стану).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, як визначено ч.ч. 2, 3 вказаної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За вказаних обставин, суд зазначає, що сторонами в п. 7.2.3 договору погоджено про сплату неустойки у вигляді штрафу в розмірі 0,1% від загальної ціни договору, зважаючи на спосіб її нарахування.

Щодо посилань відповідача на настання форс-мажорних обставин, суд зазначає про наступне.

Посилаючись на настання таких обставин, відповідач вказує на введення воєнного стану, що засвідчується листом Торгово-Промислової Палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Як визначено ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Водночас, відповідачем в даному випадку необхідно довести, яким чином введення на території України правового режиму воєнного стану вплинуло саме на його можливість виконати своїх зобов`язання як підрядника в строк, погоджений сторонами в додатковій угоді, а не лише навести посилання на лист Торгово-Промислової Палати України, в якому зазначено про введення воєнного стану.

Проте, відповідачем таких доказів суду не надано, у зв`язку з чим посилання відповідача на можливість звільнення від відповідальності не беруться судом до уваги.

Поряд з цим, перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки, суд не погоджується з його обґрунтованістю.

Так, умовами п. 7.2.3 договору погоджено про сплату неустойки у вигляді штрафу в розмірі 0,1% від загальної ціни договору, водночас у вказаному пункті не йдеться про можливість нарахування такої неустойки у вигляді штрафу за кожний не виконаний етап робіт, а передбачено сплату неустойки у вигляді штрафу у розмірі 0,1% від загальної ціни договору.

Загальна ціна договору, погоджена сторонами в п. 3.1 договору, становить 2 113 924,39 грн, за вказаний обставин обґрунтованим є розмір такої неустойки в сумі 2 113,92 грн (2 113 924,39/100*0,1).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2 113,92 грн, а у задоволенні вимог про стягнення з відповідача нейстойки в розмірі 10 569,60 грн суд відмовляє.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, 413,50 грн з розрахунку (2113,92*2481/12 683,52).

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Прогресивне Будівництво і Проектування (02225, місто Київ, вул. Бальзака Оноре де, будинок 16, код 42746637) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53, код 40538421) неустойку в розмірі 2 113,92 грн (дві тисячі сто тринадцять грн 92 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 413,50 грн (чотириста тринадцять грн 50 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.12.2022.

Суддя О.Г. Удалова