ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3310/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Приазов`я» м. Пологи

до Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» м. Нікополь

про стягнення суми боргу в розмірі 270513грн., пені в розмірі 59661грн.09коп., 3% річних в розмірі 3779грн.77коп., інфляційної складової в розмірі 26055грн.81коп.

Представники:

від позивача: Страхов В.О., кервіник;

від відповідача: Якимець Я.К., довіреність №90-4016 від 25.08.2022, адвокат;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" звернулось до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення суми боргу в розмірі 270513грн., пені в розмірі 38168грн.27коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару на підставі договору поставки №2201293 від 29.04.2022.

Позивач зазначає, що на виконання договору №2201293 від 29.04.2022 та специфікації №1/2201298 від 29.04.2022 до договору згідно з видатковою накладною №МР-0000159 від 05.05.2022 та акту приймання-передачі товару від 05.05.2022 відповідачу поставлений товар на суму 270513грн.

Посилаючись на пункт 2 специфікації №1/2201298 від 29.04.2022, позивач стверджує, що відповідач мав сплатити вартість отриманого товару в строк до 04.06.2022.

На підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору за порушення строків оплати товару позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 38168грн.27коп.

Також позивач повідомив, що розмір витрат на правничу допомогу становить 4000грн.

Ухвалою Господарського суду дніпропетровської області від 05.10.2022 позов був залишений без руху та наданий час для усунення недоліків.

На адресу суду 14.10.2022 надійшла заява позивача на виконання ухвали суду від 05.10.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.11.2022.

У підготовчому судовому засіданні від 08.11.2022 представник позивача надав заяву №1107 від 07.11.2022, в якій збільшує заявлений до стягнення розмір пені та, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, додає вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційної складової.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 270513грн., пеню в розмірі 54102грн.60коп., 3% річних в розмірі 3446грн.26коп., інфляційну складову в розмірі 18822грн.43коп.

Суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я".

Також представник позивача зазначив, що отримав відзив на позовну заяву, та проголосив зміст відповіді на відзив, направлену на адресу суду засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 підготовче засідання відкладено до 23.11.2022.

На адресу суду 08.11.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 270513грн. та заперечує проти стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних, інфляційної складової та покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу.

На адресу суду 09.11.2022 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

На адресу суду 09.11.2022 надійшло клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 08.11.2022, на іншу дату.

На адресу суду 22.11.2022 надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог. У доповненнях відповідач просить суд звільнити його від господарської відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат та просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій. Також відповідач просить покласти витрати на професійну правничу допомогу на позивача.

На адресу суду 23.11.2022 надійшла заява позивача №1122 від 22.11.2022 про збільшення розміру позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 270513грн., пені в розмірі 59661грн.09коп., 3% річних в розмірі 3779грн.77коп., інфляційної складової в розмірі 26055грн.81коп.

Суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я".

Враховуючи викладене, предметом розгляду у справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 270513грн., пені в розмірі 59661грн.09коп., 3% річних в розмірі 3779грн.77коп., інфляційної складової в розмірі 26055грн.81коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2022, занесеною до протоколу судового засіданні від 23.11.2022, оголошено перерву в судовому засіданні до 06.12.2022.

На адресу суду 01.12.2022 надійшли доповнення відповідача до відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви позивача №1122 від 22.11.2022 про збільшення позовних вимог.

У доповненнях відповідач просить суд звільнити його від господарської відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат та просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій. Також відповідач просить покласти витрати на професійну правничу допомогу на позивача.

На адресу суду 05.12.2022 та 06.12.2022 надійшли відповіді позивача на доповнення відповідач до відзиву, отримані судом 22.11.2022 та 01.12.2022.

Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у доповненнях, та підтримує заявлені позовні вимоги з урахуванням зміну предмету та розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.12.2022.

На адресу суду 09.12.2022 за допомогою системи "Електронний суд" та 12.12.2022 на поштову адресу суду надійшла заява представника позивача Страхова В.О. про участь у судовому засіданні, призначеному на 21.12.2022 об 11:00год., в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "EasyCon" задоволено, судове засідання 21.12.2022 відбудеться в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні від 21.12.2022 представник відповідача повідомив про часткову сплату суми боргу в розмірі 27051грн.30коп. Представник позивача підтвердив отримання цієї суми.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представників учасників справи, що надавались під час розгляду справи, суд установив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" (далі постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (далі покупець) було укладено договір поставки №2201293 від 29.04.2022 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 29.04.2022 постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за Державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими цим Договором.

Пунктом 2.1 договору від 29.04.2022 визначено, що детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься у специфікаціях (додатки) до цього договору.

В пунктах 3.1 3.3 договору від 29.04.2022 сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у спосіб та за умовами, зазначеними у специфікації (додатку) до цього договору. Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2020 року, яка є погодженою сторонами. У разі розбіжностей між Інкотермс та цим договором цей договір має переважну силу.

Згідно з умовами специфікації (додатка) до цього договору, постачальник власними силами або за власний рахунок проводить завантаження товару на автомобільний або залізничний транспорт перевізника товар належної якості (для транспортування на адресу покупця) в погодженій сторонами кількості, відповідної якості та за ціною, що передбачена умовами цього договору.

У випадках поставки залізничним транспортом використання рухомого складу власності АТ Укрзалізниця дозволяється лише за письмовим погодженням покупця.

Постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у визначений у специфікації (додатку) до цього договору термін поставки, з урахуванням усіх умов, що передбачені у цьому договорі. Якщо за попередньою домовленістю сторін поставка товару, вказаного у специфікації (додатку) до цього договору, забезпечується банківською гарантією (гарантія виконання), поставка такого товару не допускається до моменту, коли постачальник не надасть покупцю банківську гарантію (гарантію виконання), що обумовлена цим договором. У разі ненадання постачальником покупцю банківської гарантії (гарантії виконання) в установлений цим договором строк покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, а у разі коли постачальник поставить товар покупцю, - відмовитися в його прийманні, відмовитися від договору, без відшкодування постачальникові будь-яких збитків, упущеної вигоди тощо.

Пунктом 3.7 договору від 29.04.2022 визначено, що постачальник вважається таким, що виконав умови поставки товару, надавши товар у розпорядження покупцю або перевізнику відповідно до умов поставки, визначених у специфікації до цього договору в строки, визначені п. 3.3 цього договору.

Згідно з підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 договору від 29.04.2022 датою поставки товару для поставок залізничним транспортом є дата штемпеля станції Нікополь на електронній копії залізничної накладної.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2. договору від 29.04.2022 загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору та не може перевищувати ліміт в еквіваленті 14 мільйонів доларів США на дату підписання кожної специфікації (додатку до даного договору).

Ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору.

Пунктами 4.4 4.6 договору від 29.04.2022 встановлено, що ціна товару є договірною звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін.

Вартість упаковки, маркування, тари, транспортних та інших витрат, пов`язаних із поставкою товару, вважаються включеними до загальної вартості товару, якщо інше не вказано у специфікаціях (додатках) до цього договору.

Порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до даного договору.

Згідно з підпунктом 5.8.1 пункту 5.8 договору від 29.04.2022 переходом права власності на товар є акт прийому-передачі товару, підписаний сторонами, який фіксує зокрема, але не виключно, факт відсутності зауважень покупця до постачальника щодо відповідності якості/комплектності і кількості товару умовам договору.

Датою переходу права власності на товар є дата поставки товару відповідно до умов договору і специфікації до нього або датою усунення постачальником встановлених недоліків (у разі їх наявності), виявлених під час приймання товару на складі покупця. Виключне право підпису актів прийому-передачі товару має особа, що підписала цей договір. У разі відсутності вищевказаної особи право підпису надається особі, на яку покладено виконання обов`язків.

В пункті 12.1 договору від 29.04.2022 вказано, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік із дати його укладання, але не раніше повного виконання зобов`язань сторонами. Сторони можуть продовжити строк дії даного договору на обумовлений сторонами термін за тими ж умовами, підписавши відповідну додаткову угоду до цього договору.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

У специфікації №1/2201298 від 29.04.2022 до договору сторони погодили найменування товару, його характеристики та кількість, термін поставки та суму.

Відповідно до пункту 2 специфікації покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з пунктом 3.5 цього договору.

Згідно з залізничними накладними №45561180, №45561198, №45561214, №45561222, №45563043, підписаними видатковою накладною №МР-00000159 від 05.05.2022 на суму 270513грн. та актом прийому-передачі товару від 05.05.2022 позивач поставив відповідачу товар, зазначений у специфікації.

З огляду на положення пункту 2 специфікації, статті 254 Цивільного кодексу України відповідач мав сплатити вартість поставленого товару до 06.06.2022 включно.

На адресу відповідача направлялась претензія №0617 від 16.06.2022 з вимогою сплатити суму боргу. В листі-відповіді №2022.07.06/17-4013 відповідач запропонував погасити суму боргу протягом 12 місяців рівними частинами. В листі №0706 від 06.07.2022 позивач не погодився із пропозицією відповідача.

На адресу відповідача направлялись претензії №0712 від 11.07.2022, №0718 від 18.07.2022 з вимогою сплатити вартість поставленого товару.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Під час провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 27051грн.30коп.

Сума основного боргу в розмірі 243461грн.72коп. залишається несплаченою станом на момент вирішення спору.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 243461грн.72коп., підтверджені матеріалами справи та відповідачем визнані, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 27051грн.30коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Підпунктом 10.3.1 пункту 10.3 договору від 29.04.2022 встановлено, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, зазначених у договорі та специфікації до нього більше ніж 10 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми несплаченого товару, починаючи з 11-ого календарного дня такого прострочення, крім випадків, коли постачальник: - порушив строки надання документів, зазначених у п. 3.5 цього договору, та несе відповідальність, передбачену п. 10.4 договору; - у випадках, передбачених пунктом 9.2 даного договору. Строк нарахування пені - згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

На підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору від 29.04.2022 за порушення строків оплати вартості товару, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 59661грн.09коп. за період з 15.06.2022 по 22.11.2022.

Суд здійснив перевірку складеного позивачем розрахунку пені. Позивач припустився помилки та визначив період нарахування без врахування положень статті 254 Цивільного кодексу України.

З огляду на строк виконання зобов`язання (до 06.06.2022) та положення підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору від 29.04.2022 від належний період нарахування пені становитиме з 17.06.2022 по 22.11.2022, правомірний розмір пені за цей період дорівнює 58919грн.95коп.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 741грн.14коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 3779грн.77коп. за період з 05.06.2022 по 22.11.2022.

Суд перевірив розрахунок 3%річних, складений позивачем. Позивач також помилився у визначенні початку періоду нарахування 3%річних.

За розрахунком суду обґрунтований розмір 3%річних дорівнює 3757грн.54коп. за період з 07.06.2022 по 22.11.2022. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3%річних в розмірі 22грн.23коп. слід відмовити.

Позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційну складову в розмірі 26055грн.81коп. за період червень 2022 - листопад 2022.

Суд перевірив розрахунок інфляційної складової та не виявив порушень чинного законодавства. Тому позовні вимоги про стягнення інфляційної складової в розмірі 26055грн.81коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3%річних та інфляційної складової, відповідач посилався на настання форс-мажорних обставин.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Пунктами 8.1 - 8.6 договору від 29.04.2022 передбачено, що сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких зі своїх обов`язків за цим договором, якщо таке невиконання обставин непереборної сили, як повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна або військові дії. рішення органів влади, а також будь-яких інших обставин, що знаходяться поза контролем сторін.

Термін виконання зобов`язань відсувається на час, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Настання форс-мажорних обставин та їх тривалість підтверджується сертифікатом ТПП України.

Сторона зобов`язана негайно, не пізніше 3 календарних днів із моменту настання форс-мажорних обставин, у письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання, передбачуваний термін їх дії та про їх припинення.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону, що оголосила про форс-мажорні обставини, права посилатися на зазначені обставини як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором.

Якщо форс-мажорні обставини будуть тривати більше 3 календарних місяців, то кожна зі сторін має право розірвати данин договір за погодженням з іншою стороною. У цьому випадку жодна із сторін не має права вимагати від іншої сторони відшкодування збитків.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Слід зазначити, що відповідач уклав договір з позивачем вже після введення воєнного стану на території України. Тому суд відхиляє посилання відповідача на наявність підстав для звільнення його від відповідальності.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 №914/1888/19, від 26.01.2021 №916/880/20, від 23.01.2021 №921/580/19, від 26.01.2021 №916/880/20.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі у справі №914/2252/18, від 30.09.2019 у справі №905/1742/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат.

Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України.

З огляду на матеріали справи, беручи до уваги те, що право зменшити розмір санкцій є дискреційними повноваженнями суд вирішив зменшити розмір пені на 40% з 58919грн.95коп. до 35351грн.97коп.

Позивач заявив про покладення а відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000грн.

Відповідач заперечив проти розміру витрат на правову допомогу та просить суд покласти їх на позивача.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу та компенсації витрат адвоката позивачем були надані до суду копії: договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №б/н від 15.09.2022; детального опису виконаних робіт (наданої правової допомоги) від 25.09.2022; акту про надання правової допомоги від 25.09.2022; свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001881 від 05.11.2018; ордеру серія АР №1099399 від 15.09.2022; видаткового касового ордеру від 26.09.2022 на суму 4000грн.

Між адвокатом Садовою А.В. (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю Надра Приазов`я (далі клієнт) був укладений договір про надання професійної правової (правничої) допомоги №б/н від 15.09.2022 (далі - договір від 15.09.2022).

Згідно з пунктом 1.1 договору від 15.09.2022 на умовах і в порядку, що визначені цим договором, адвокат зобов`язується надавати професійну правову (правничу) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану професійну правову (правничу) допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Професійна правова (правнича) допомога - далі за текстом правова допомога.

Предметом цього договору є надання правової допомоги клієнту у Господарському суді Дніпропетровської області під час стягнення заборгованості, яка виникла за договором поставки №2201293 від 29.04.2022 року (п.1.2. договору).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Сторони погодили, що розмір гонорару визначено з врахуванням складності справи, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу необхідного для виконання доручення.

Пунктом 4.2. договору від 15.09.2022 визначено, що погоджений адвокатом з клієнтом розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Відповідно до п. 4.3. договору від 15.09.2022, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в цьому договорі.

Умовами п. 4.4.1. договору від 15.09.2022, сторони погодили фіксований розмір гонорару. За надану правову допомогу, а саме: підготовку і складання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області щодо стягнення заборгованості, яка виникла за договором поставки №2201293 від 29.04.2022, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 4000 грн.

Право адвоката на отримання гонорару не залежить від результату виконання доручення (п.4.6 договору від 15.09.2022).

За умовами п. 4.7. договору від 15.09.2022 розмір гонорару зазначається адвокатом в акті (ах) про надання правової допомоги, які оформлюються адвокатом в міру необхідності та вручаються безпосередньо уповноваженій особі клієнта або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку.

Договір є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії договору становить 1 (один) рік. Сторони погодили, що в разі набрання законної сили судовим-рішенням (рішенням, ухвалою), яким вирішено справу (спір) по суті, до закінчення строку дії договору строк його дії закінчується в день набрання таким судовим рішенням законної сили. Сторони цього договору погодили та встановили, що із закінченням строку дії договору усі зобов`язання адвоката за договором вважаються виконаними належним чином та припиняються (п.10.1.-10.2. договору від 15.09.2022).

Договір від 15.09.2022 підписаний сторонами без заперечень та зауважень до нього.

До матеріалів справи наданий підписаний адвокатом та клієнтом акт про надання правової допомоги від 25.09.2022 на суму 4000грн., в якому зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу: підготовлено та складено позовну заяву до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", що виникла за договором поставки №2201293 від 29.04.2022.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3991грн.52коп. покладаються на відповідача, решта витрат залишається на позивачеві.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 5388грн.69коп. покладаються на відповідача.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 231, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення суми боргу в розмірі 270513грн., пені в розмірі 59661грн.09коп., 3% річних в розмірі 3779грн.77коп., інфляційної складової в розмірі 26055грн.81коп. задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 27051грн.30коп., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Зменшити розмір пені на 40% з 58919грн.95коп. до 35351грн.97коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (ідентифікаційний код: 00186520; місцезнаходження: 53208, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" (ідентифікаційний код: 35007607; місцезнаходження: 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Кар`єрна, буд. 28, корпус А) суму боргу в розмірі 243461грн.70коп., пеню в розмірі 35351грн.97коп., 3%річних в розмірі 3757грн.54коп., інфляційну складову в розмірі 26055грн.81коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 5388грн.69коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3991грн.52коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 21.12.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27.12.2022

Суддя Р.Г. Новікова