ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2022 р. Cправа № 902/882/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКСПИРТ" (вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область, 07400)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВА СОЛАР ІНВЕСТ" (вул. Зборовського Іполита, буд. 1, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)

про стягнення 375 439,55 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВА СОЛАР ІНВЕСТ" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 375 439,55 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/882/22 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 13.10.2022.

11.10.2022 до суду надійшов відзив № б/н від 02.10.2022 (вх. № 01-34/8545/22 від 11.10.2022) відповідача на позовну заяву, в якому останній наводить заперечення проти позову та просить відмовити у його задоволенні.

За наслідками судового засідання 13.10.2022 підготовче засідання у справі на 22.11.2022.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 22.12.2022, про що 22.11.2022 постановлено відповідну ухвалу.

На визначену судом представник позивача не з`явився. В заяві №б/н від 17.12.2022, що надійшла через систему «Електронний суд» 19.12.2022, представник позивача просив про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. При цьому суд зауважує, що ухвала суду від 22.11.2022 направлена на електронну адресу відповідача та його представника, що зазначені у відзиві на позовну заяву (ІНФОРМАЦІЯ_3) та клопотанні про відкладення розгляду справи (ІНФОРМАЦІЯ_2).

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа відповідального працівника господарського суду ухвала суду від 22.11.2022 направлена відповідачу та представнику відповідача на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 26.11.2022 об 11 год. 47 хв..

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За наслідками судового засідання 22.12.2022 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує про укладення 21.01.2021 між ТОВ «АКВА СОЛАР ІНВЕСТ» (Покупець) та ДП «УКРСПИРТ» (Продавець) Договору поставки № 12, за умовами якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності, визначені Сторонами у специфікації, а Покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість на умов цього Договору.

Пунктом 3.1. даного Договору встановленого загальну суму Договору в розмірі 101 933,39 грн з ПДВ. При цьому, 01.02.2021 між Сторонами укладено Додаткову угоду № 1 якою внесено зміни до п. 3.1. Договору та узгоджено, що загальна сума Договору складається з вартості всього товару, що поставляється Покупцеві, та визначається згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Так, позивач стверджує, що в межах Договору відповідачеві поставлено товар на загальну суму 375 439,55 грн, за який останній зобов`язався провести розрахунки у відповідності до положень п. 3.2. Договору, а саме шляхом сплати 100% попередньої оплати.

Проте, станом на день подання позовної заяви відповідачем не здійснено жодної оплати за поставлений товар, і загальна сума заборгованості становить 375 439,55 грн.

Відповідач заперечує проти позову. Суть заперечень зводиться до того, що пунктом 3.2 укладеного між Сторонами Договору визначено, що підставою для сплати товару є виставлений Продавцем рахунок.

Відповідно до п. 4.2. Договору поставка відповідної партії товару здійснюється на умовах визначених п. 4.1. Договору, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати здійснення Покупцем попередньої оплати товару на умовах, визначених п. 3.2. цього Договору.

Відповідач вказує, що позивачем було поставлено товар без виставлення рахунків на оплату конкретної партії товару та без проведення попередньої оплати відповідачем.

За наведеного, відповідач вважає, що оскільки обидві Сторони Договору не виконали умов про проведення оплати і жодна зі Сторін проти цього не заперечувала, має місце зміна істотних умов за взаємною згодою.

У результаті такої зміни обставин термін виконання відповідачем обов`язку з оплати є невизначеним, а тому підлягає до виконання в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Проте, жодної вимоги з моменту поставки товару позивачем відповідачу направлено не було, що на думку відповідача, свідчить про те, що час виконання зобов`язання не настав.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 28.01.2021 між Державним підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКСПИРТ» (позивач, за Договором Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКВА СОЛАР ІНВЕСТ» (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір поставки № 12 (надалі Договір), згідно з предметом якого Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності, визначені Сторонами у специфікації (далі товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах даного Договору.

Найменування (асортимент), ціна за одиницю кожного найменування товару, що поставляється на умовах цього Договору визначаються Сторонами у специфікації, що є додатком до цього Договору та становить невід`ємну частину цього Договору. Найменування (асортимент), кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товару, що поставляється зазначаються Сторонами у видатковій накладній на відповідну партію товару. (п.п. 1.2, 1.3 Договору)

За змістом п. 3.1. Договору загальна сума Договору становить 84 944,49 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього 101 933,39 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю кожного найменування товару визначається Сторонами у специфікації до цього Договору.

Оплата за партію товару, що підлягає поставці здійснюється Покупцем на умовах 100% попередньої оплати вартості партії товару згідно погодженої Сторонами специфікації на поставку товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати укладання цього Договору Сторонами на підставі рахунку-фактури Продавця. (п. 3.2. Договору)

Оплата здійснюється в національній валюті України - гривні. Оплата товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що зазначений у реквізитах Сторін Договору. (п. 3.3. Договору)

Відповідно до п. 3.5. Договору днем здійснення оплати товару вважається день зарахування належних до сплати сум на поточний рахунок Продавця.

Згідно п. 4.1. Договору поставка кожної окремої партії товару здійснюється на підставі укладеної Сторонами специфікації та відповідно до правил «Інкотермс-2010» на умовах ЕХW склад Продавця за адресою: 24400, Вінницька обл., м.Бершадь, вул. Іполита Зборовського, 1.

Поставка відповідної партії товару здійснюється на умовах визначених п.4.1 цього Договору, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати здійснення Покупцем попередньої оплати за відповідну партію товару на умовах визначених п. 3.2 цього Договору.

Цей Договір є укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до « 28» березня 2021 року включно. Сторони домовилися, що з моменту припинення строку дії даного Договору або його дострокового розірвання нових зобов`язань у Сторін не виникає, але Сторони повинні виконати ті зобов`язання, які виникли до моменту припинення строку дії даного Договору.

01.02.2021 Сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки № 12 від 28.01.2021, відповідно до якої п. 3.1. Договору викладено в наступній редакції: «Загальна сума Договору складається з вартості всього товару, що поставляється Покупцеві, та визначається згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною даного Договору.».

Додатками (специфікаціями) №1 від 28.011.2021, №3 від 01.02.2021, № 4 від 02.02.2021, № 5 від 02.04.2021, № 6 від 16.04.2021 та № 7 від 16.04.2021 до Договору поставки №12 від 28.01.2021 погоджено асортимент, кількість, ціну товару, що поставляється.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України (надалі також ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний Договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в межах Договору поставки позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 375 439,55 грн. Вказане підтверджується наступними видатковими накладними:

видаткова накладна № 14/021 від 09.02.2021 на суму 1 614,72 грн.;

видаткова накладна № 2/021 від 09.02.2021 на суму 169 514,78 грн.;

видаткова накладна № 2/022 від 09.02.2021 на суму 16 071,89 грн.;

видаткова накладна № 2/023 від 09.02.2021 на суму 763,56 грн.;

видаткова накладна № 2/024 від 09.02.2021 на суму 1 902,86 грн.;

видаткова накладна № 9/02 від 09.02.2021 на суму 45 069,55 грн.;

видаткова накладна № 9/02/2 від 09.02.2021 на суму 573,91 грн.;

видаткова накладна № 9/02/3 від 09.02.2021 на суму 56 289,92 грн.;

видаткова накладна № 10/021 від 18.02.2021 на суму 2 729,03 грн.;

видаткова накладна № 15/02 від 18.02.2021 на суму 500,96 грн.;

видаткова накладна № 15/02_2 від 18.02.2021 на суму 1 563,48 грн.;

видаткова накладна № 15/02_3 від 18.02.2021 на суму 1 300,75 грн.;

видаткова накладна № 15/02_4 від 18.02.2021 на суму 3 544,88 грн.;

видаткова накладна № 1/04/34 від 02.04.2021 на суму 73 999,26 грн..

У відповідності з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за укладеним Договором щодо поставки товару згідно вищевказаних видаткових накладних.

В свою чергу, отримання відповідачем поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у зазначених вище накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Так, за умовами п. 3.2. Договору оплата за партію Товару, що підлягає поставці здійснюється Покупцем на умовах 100% попередньої оплати вартості партії Товару згідно погодженої Сторонами специфікації на поставку Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати укладання цього Договору Сторонами на підставі рахунку-фактури Продавця.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За наявними матеріалами справи, та підтверджується сторонами у справі, відповідачем не проведено оплати отриманого товару.

Заперечуючи проти позову відповідач вважає, що оскільки поставка товару відбулась за відсутності попередньої оплати, і жодна зі Сторін проти цього не заперечувала, має місце зміна істотних умов за взаємною згодою.

Такі доводи відповідача судом відхиляються з огляду на положення пункту 8.1. Договору, за змістом якого, усі зміни до цього Договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди до даного Договору.

При цьому матеріали справи не містять відповідної додаткової угоди щодо зміни умов оплати товару поставленого в межах Договору, та про її укладення не згадується сторонами у справі.

Заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано рахунку на оплату поставленого товару, за відсутності якого у Покупця не виник обов`язок щодо здійснення оплати, суд вважає безпідставними, адже рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури у відповідача не звільняє останнього від обов`язку оплати за поставлений товар та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов`язання.

Окремо суд зауважує, що заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, відповідач не спростовував факт поставки позивачем товару за Договором поставки № 12 від 21.01.2021, а також не наводив жодних доказів на підтвердження здійснення оплати товару, отриманого за Договором.

Відтак, товар поставлений за Договором поставки № 12 від 21.01.2021 підлягав оплаті не пізніше дати його отримання (за кожною з видаткових накладних).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 375 439,55 грн. доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 375 439,55 грн. боргу підлягає до задоволення.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 5 631,59 грн за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВА СОЛАР ІНВЕСТ" (вул. Зборовського Іполита, буд. 1, м. Бершадь, Вінницька область, 24400; ) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКСПИРТ" (вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область, 07400; ) 375 439 грн. 55 коп. - основного боргу та 5 631 грн. 59 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3; представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 29 грудня 2022 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область, 07400)

3 - відповідачу (вул. Зборовського Іполита, буд. 1, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)