ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022 Справа № 914/2663/22

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., розглянувши по суті матеріали справи

за позовом:Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», м. Київ,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворівське автотранспортне підприємство 14632», смт Шкло Яворівського р-ну Львівської обл.,
про:стягнення 10'753,35 грн збитків в порядку регресу.
Вступ.

1. Страховик подав позов про стягнення коштів, адже вважає, що після відшкодування потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особі коштів, набув права регресної вимоги до страхувальника, чий водій забезпеченого транспортного засобу спричинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди.

2. Основне питання у даному спорі полягає у з`ясуванні того, чи набув страхових права регресної вимоги до стахувальника та чи настає така відповідальність у зв`язку із самовільним залишенням водієм забезпеченого транспортного засобу місця пригоди.

Аргументи сторін.

3. Позивач мотивує позов тим, що на виконання Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7525392 від 26.12.2017, укладеного ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховиком, та ТзОВ «Яворівське автотранспортне підприємство 14632», як страхувальником, він здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 10'753,35 грн потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «І-VAN А 07А1-21», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у володінні відповідача.

Враховуючи наведене, те, що водій транспортного засобу «І-VAN А 07А1-21», д.н.з. НОМЕР_1 самовільно залишив місце ДТП, посилаючись на п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача 10'753,35 грн збитків, завданих внаслідок виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

4. Відповідач відзив на позов не подав та жодним іншим чином не заперечив проти задоволення позову.

Обставини справи.

5. 26 грудня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворівське автотранспортне підприємство 14632» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7525392, яким було забезпечено автомобіль «І-VAN А 07А1-21», д.н.з. НОМЕР_1 (надалі-забезпечений транспортний засіб).

6. За цим договором (надалі - поліс) ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зобов`язалось, у разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу, зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

7. 17 лютого 2018 року настав страховий випадок - по вул. Львівській, 23 у м. Новояворівську трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу відповідача, під керуванням ОСОБА_1 , який допустив зіткнення з транспортним засобом «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_2 , який був пошкоджений.

8. Згідно з Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 21.02.2018 було проведено огляд транспортного засобу «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_2 та визначено пошкодження.

9. Ремонтною калькуляцією № 18-147733 від 03.03.20218 встановлено, що загальна сума ремонту пошкодженого автомобіля складає 11'753,35 грн.

10. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 14.03.2018 у справі № 460/657/18, водія забезпеченого транспортного засобу було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

11. У постанові Яворівського районного суду Львівської області від 27.03.2018 у справі № 460/659/18 судом встановлено, що у діях водія забезпеченого транспортного засобу є склад адміністративного правопорушення, передбаченого 122-4 КпАП України (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди), однак, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого та у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності.

12. На підставі заяви на виплату від 21.03.2018 потерпілого ОСОБА_2 (власника «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_2 ) та наданих ним документів було складено Страховий акт № 33 від 16.04.2022 відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 10'753,35 грн.

13. 18 квітня 2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_2 в розмірі 10'753,35 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР028339.

14. Позивач 04.12.2019 звернувся до відповідача з претензією № 6030/ІНС, у якій просив у місячний строк з моменту отримання такої претензії перерахувати на рахунок ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 10'753,35 грн.

15. З огляду на викладене, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу, самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не виконав вимоги вищезазначеної претензії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

16. Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

17. Ухвала про відкриття провадження у справі 02.11.2022 скерована повноважному представнику позивачу на електронну адресу, що зазначена ним у позовній заяві як засіб для зв`язку. Відповідачу вказана ухвала була надіслана на юридичну адресу, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Львівська, 71, смт Шкло, Яворівський район, Львівська область,81050.

18. До суду 27.12.2022 повернувся поштовий конверт з штрих кодовим ідентифікатором 820, яким відповідачу надсилалась вищевказана ухвала. На довідці про причини повернення/досилання зазначеного відправлення, працівниками відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта», проставлено відмітку «за закінченням терміну зберігання».

19. Суд бере до уваги позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного суду відповідно до яких, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

20. Установлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

21. Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

22. Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків.

23. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24. Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

25. Враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду спору по суті.

Позиція суду.

26. Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

27. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

28. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

29. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

30. Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

31. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

32. Тобто, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

33. Згідно з п 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

34. У відповідності до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

35. Як було вказано вище, цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу, на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7525392 від 26.12.2017 була застрахована позивачем, страхувальником за вказаним полісом є відповідач.

36. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

37. Статтею 990 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

38. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

39. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

40. Суд у п. 14 даного рішення встановив, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, що підтверджено матеріалам справи.

41. Згідно з підпунктом в) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

42. Отже, зазначена норма передбачає у випадку, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, наявність у страховика права на пред`явлення регресного позову за його вибором або до страхувальника, або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

43. Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а також обставини щодо залишення останнім місця дорожньо-транспортної пригоди встановлені Яворівським районним судом Львівської області відповідно до постанови від 14.03.2018 у справі № 460/657/18 та постанови від 27.03.2018 у справі № 460/659/18, які набрали законної сили, та згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вказані обставини не потребують доказування при розгляді цієї справи.

44. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

45. З наведеного вбачається, що, оскільки відповідач є страхувальником за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7525392 від 26.12.2017, до страховика перейшло право зворотної вимоги, що є підставою для стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу зі страхувальника.

46. Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

47. Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

48. Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

49. Частинами 1,2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

50. Позивач, реалізуючи своє право на звернення з регресним позовом, звернувся з такою вимогою до страхувальника, відповідача у справі, що відповідає пп.«в» п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому з огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, та відсутності заперечень відповідача проти таких вимог, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача є обґрунтованою. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 10'753,35 грн страхового відшкодування.

Судові витрати.

51. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'481,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворівське автотранспортне підприємство 14632» (81050, Львівська область, Яворівський район, селище міського типу Шкло, вулиця Львівська, будинок 71; ідентифікаційний код 05521985) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 44; ідентифікаційний код 24175269) 10'753,35 грн збитків в порядку регресу та 2'481,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Трускавецький В.П.