ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2022 р. Справа№ 910/17196/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

за участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників сторні згідно протоколу судового засіадння

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2022 (повний текст рішення складено 13.06.2022)

у справі № 910/17196/21 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Юг-М"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ем-Транс"

про стягнення 297687,94 грн.,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Юг-М" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 297687,94 грн. на підставі статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що становить двократний розмір завданої позивачу шкоди в розмірі 148843,97 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 прийнято позовну залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Ем-Транс".

У відзиві на позовну заяву відповідач, зокрема, наголосив, що між ним та позивачем відсутні договірні правовідносини, у діях відповідача відсутній склад правопорушення, необхідний для притягнення його до цивільно-правової відповідальності, рішення АМКУ від 06.08.2020 № 130-26.13/102-19 не має преюдиційного значення для даної справи, позивач повинен доводити розмір завданої йому шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням, вчиненим відповідачем у сфері економічної конкуренції, та заваданої цим порушенням шкодою.

У поясненнях на позов третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача позицію позивача підтвердила і додатково зазначила, що з її рахунку, як експедитора, здійснювалися платежі на користь залізниці на оплату послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції для виконання комерційних операцій, а також вартість робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням на цій станції.

Всі платежі у відповідності до укладеного між третьою особою з позивачем договору здійснювалися третьою особою за рахунок позивача, тож витрати, понесені позивачем, є реальними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням від 02.06.2022 у справі № 910/17196/21 Господарський суд міста Києва позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Юг-М" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Юг-М" 297687 грн. 94 коп. шкоди, а також 4465 грн. 32 коп. витрат зі сплати судового збору.

Місцевим господарським судом установлено, що рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19 визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року та до 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків. Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення). Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення (п. 3 резолютивної частини рішення).

Суд також дійшов до висновку, що позивач поніс витрати через залучену ним особу (експедитора) по оплаті залізничних послуг за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також з оплати вартості робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, на загальну суму 148843,97 грн.

Установивши цю обставину та виходячи з того, що наявність вини та протиправної поведінки відповідача у запроваджені протиправних платежів установлені у справі № 910/15766/20, ці обствини не підлягають повторному доказуванню, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що у відповідача виникло зобов`язання з відшкодування шкоди позивачу у подвійному розміру від розміру понесених ним витрат на підставі статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Суд не прийняв до уваги доводів відповідача з приводу того, що ТОВ "Агрофірма Юг-М" при зверненні до АМКУ стверджувало, що вартість послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також вартість робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, закладені позивачем у продажну ціну продукції, яка поставлялася ним третім особам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із висновками суду та мотивами, якими він керувався при цьому, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові .

За доводами апелянта, сама по собі наявність рішення Антимонопольного комітету не звільняє особу від необхідності доведення нею факту та розміру завданої їй внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції шкоди.

Між тим, вказував відповідач, суд першої інстанції не звернув уваги на заяви, зроблені позивачем антимонопольному органу з приводу того, що вартість додатково запроваджених залізницею послуг збільшило вартість реалізованої позивачем продукції, відтак, шкоди позивач не зазнав.

У цьому зв`язку апелянт послався на зміст заяви позивача до антимонопольного органу, за яким позивач зазначав, що введення додаткової послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, збільшує витрати ТОВ "Агрофірма Юг-М" в середньому на 8 859,76 грн за 1 вагон , що збільшує вартість тони продукції орієнтовно на 147 грн.

Не погодився апелянт також з висновком суду про те, що позивач є кінцевим споживачем послуг АТ "Українська залізниця", вважаючи, що відправлення та перевезення вантажу за залізничними накладними здійснювалося третій особі- покупцю на підставі укладеного з ним контракту № 190022019 від 01.03.2019 р. тож кінцевим споживачем послуг АТ "Українська залізниця" є контрагент позивача.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господраським судом норма матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги , з огляду на наступне.

Апеляційним господарським судом установлено, що за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19 Антимонопольним комітетом України 06.08.2020 винесено рішення № 470-р, яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків.

Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні додаткової оплатної послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на Акціонерне товариство "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400 грн.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції і відхиляє протилежні доводи апелянта (відповідача ) з приводу того, що при вирішенні спору про стягнення з особи, яку компетентним органом визнано винною у вчиненні правопорушення антимонопольного законодавства, завданої таким порушенням шкоди, вина особи у її вчиненні не доводиться.

З наявних у матеріалах справи залізничних накладних, і цієї обставини не заперечують сторони, випливає, що у період запровадження відповідачем додаткових оплатних послуг перевезення вантажу за укладеним договором із залізницею здійснювало ТОВ "Ем-Транс" .

Також, 07.02.2018 між АТ "Українська залізниця" (перевізник) та ТОВ "Ем-Транс" (замовник) укладено договір про надання послуг № 07415/ЦТЛ-2018 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору № 07415/ЦТЛ-2018).

За вказаним договором обов`язком перевізника було надання додаткових оплатних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 3.5 договору № 07415/ЦТЛ-2018 розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника з зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

За умовами п. 9.1 договору № 07415/ЦТЛ-2018 у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати тощо, сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів ,шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Згідно з п. 9.2 договору № 07415/ЦТЛ-2018 зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках ,передбачених договором.

ТОВ «Ем-Транс» зі станції Закомельська залізничним транспортом відправлено 28 вагони: у період з 12.03.-16.03.2019 - вагони за №№ 95784856, 95781852, 95781845, 95784823, 95783940, 95819934, 95781803, 95784047, 95819967, 95783957, 95784104, 95784070, 95784146, 95784971, 95784948, 95784013, 95784005, 95820007, 95784849, 95784757, 95784963, 95784872, 95784914, 95784989, 95820023, 95781902 (згідно додаткової угоди № 1 від 12.03.2019 до договору № 1203 від 12.03.2019); 18.03.2019 - вагони №№ 95783932, 95784054 (згідно додаткової угоди № 2 від 18.03.2019 до договору № 1203 від 12.03.2019).

01.03.2019 АТ "Українська залізниця" та ТОВ "Ем-Транс" підписали додаткову угоду № 3/П3 до договору № 07415/ЦТЛ-2018, якою доповнили розділ 2 новим підпунктом 2.1.20 та встановили обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою встановленою у додатку 1 до цього договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї з сусідніх станцій відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Закомельська/Савинці. Відповідно було доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування - 170, 38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 км.

З рахунку ТОВ «Ем-Транс» зі спеціальним режимом використання залізницею списано 148843,97 грн. за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи , пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням вагонів №№ 95784856, 95781852, 95781845, 95784823, 95783940, 95819934, 95781803, 95784047, 95819967, 95783957, 95784104, 95784070, 95784146, 95784971, 95784948, 95784013, 95784005, 95820007, 95784849, 95784757, 95784963, 95784872, 95784914, 95784989, 95820023, 95781902, 95783932, 95784054.

Ці обставини доведено переліками № 20190313 від 13.03.2019, № 20190314 від 14.03.2019, № 20190315 від 15.03.2019, № 20190317 від 17.03.2019, № 20190318 від 18.03.2019, виданими філією Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень та акту наданих послуг від 31.03.2019 ,

Стягнення плати не заперечено залізницею у листі від 14.11.2019 № ЦЦТех-09/727

Отже, експедитором, який здійснював дії з організації перевезення за рахунок свого клієнта, понесено додаткові витрати у розмірі 148843,97 грн

У матеріалах справи міститься укладений 12.03.2019 між ТОВ "Агрофірма Юг-М" (клієнт) та ТОВ "Ем-Транс" (експедитор) договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1203, за яким на експедитора покладений обов`язок укладати від свого імені в інтересах клієнта цивільно-правові угоди (перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо); робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом цього договору.

Згідно з п. 3.5 договору № 1203 розмір договірної ціни включає в себе: винагороду експедиторові, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів ДІСХ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК.

За положеннями ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ст. 255 Господарського кодексу України збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом.

За загальним правилом ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними, вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Колегія суддів вважає, що при вирішененні справи про відшкудованян збитків, завданих антимонопольним порушенням, крім установлення факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції, необхідно установити, чи є відповідач особою, в результаті дій якого виникли збитки, а також встановити факти завданої шкоди і її наявність.

До складу розміру реальних збитків, завданих антимонопольним порушенням, можуть бути віднесені витрати, які несе позивач у зв`язку з нав`язуванням йому порушником невигідних умов договору, різницю між завищеною ціною на товар і ціною, яку сплачують інші контрагенти порушника, за аналогічними договорами.

У рамках розгляду доводів апеляційної скарги апеляційним господарським судом установлено, що 16.03.2020 ТОВ "Агрофірма Юг-М" спільно з СТОВ "Злагода" направило до АМКУ ( спільна заява б/д і б/н вх. 23/03/20 р.) заяву стосовно ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях акціонерного товариства АТ "Українська залізниця", які полягали у зловживанні монопольним становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, шляхом встановлення послуги - подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційнх операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням та вивантаженням ( а.с 34-46, т 1 )

За повідомленням АМКУ ( а.с 48, т. 1 ), спільна заява заявників приєднана до матеріалів справи № 130-26.13/102.

У заяві, направленій до АМКУ, ТОВ "Агрофірма Юг-М" зазначало, що його витрати у розмірі 124 036,64 грн. складаються з платежів, сплачених ним на рахунок ТОВ "Ем-Транс" у складі загальної плати за надані останнім транспортно-експедиційні послуги на малодіяльній станції ( у даному випадку станція Закомельська )

Водночас, ТОВ "Агрофірма Юг-М" заявляло, що витрати на доставку залізничним транспортом зі станції Закомельска до порту у м. Миколаїв у 2018 році становила у середньому близько 370 грн на 1 тонну зерна; введення додаткової послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційнх операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням та вивантаженням веде до подорожчання продукції, так у середньому збільшення на 8,859,76 грн за 1 вагон збільшує вартість 1 тонни продукції на 147 грн., а у 2019 та 2020 роках така вартість стане ще більшою. ( а.с 40, т. 1 )

Розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає вірним висновки суду першої інстанції про наявність вини відповідача у виникненні у позивача додаткових витрат у розмірі 148843,97 грн. сплаченої позивачем плати за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням.

Водночас, саме по собі переведення господарюючим суб`єктом на покупців повністю або в частині витрат, пов`язаних з антимонопольним порушення, не означає відсутність збитків внаслідок такого порушення.

У цьому разі відшкодуванню підлягає різниця між завищенною ціною, сплаченою господарюючим суб`єктом, і витратами, перекладеними на покупців.

Звертаючись із заявою до АМКУ про зловживання відповідачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), позивач вказував, що запровадження відповідачем додаткової оплатної послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції для виконання комерційних операцій, а також установлення додаткової оплати за роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням та вивантаженням, веде до подорожчання продукції позивача.

У цьому зв`язку колегія зазначає, що на особу, яка здійснює свої цивільні права, покладено обов`язок утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб. Дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах не допускаються ( ч. 2 , 3 ст. 13 ЦК України )

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Заборона суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) є гарантією захисту від прояву недобросовісності одним з учасників правовідносин, у яких виник спір.

Відповідно до частини 3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частин другої- п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Поведінка позивача при зверненні до антимонопольного органу і при зверненні до суду за відшкодуванням завданої йому відповідачем шкоди не можна визнати добросовісною, оскільки вона є суперечливою, тож суд апеляційної інстанції вважає можливим при вирішенні справи застосувати ч. 3 ст. 16 ЦК України і відмовити позивачу у захисті його цивільного права, за яким він звернувся до суду.

За даних обставин справи рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняття по справі нового рішення про відмову у позові з покладенням на позивача судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції.

Розподіл судових витрат

Понесені апелянтом судові витрати у вигляді судового збору стягуються з позивача на користь апелянта.

Здійснити новий розподіл судових витрат, пов`язаних із здійсненням розгляду спору у суді першої інстанції, поклавши сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4465грн. 32 коп на нього

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2022 у справі № 910/17196/21 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Матеріали справи № 910/17196/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.02.2023 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук