АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

27 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2740/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2021

по справі №916/2740/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Експерт

до Публічного акціонерного товариства „Ринок Малиновський

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 по справі №916/2740/21, серед іншого, визнано грошові вимоги АТ «Сбербанк» до боржника.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур на вищевказану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2021.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 в обґрунтування якого апелянт зазначає, що не отримував повний текс оскаржуваної ухвали.

Крім того скаржник посилаючись на Указ Президента України №64/2022 про введення воєнного стану зазначає, що військова агресія Російської Федерації проти України мала наслідком, у тому числі затримання надсилання та отримання поштової кореспонденції, припинення надання загального доступу до офіційного інтернет порталу Судова Влада України та до Єдиного державного реєстру судових рішень та виїзд багатьох громадян України за межі території України, що мало наслідком призупинення роботи підприємства.

У зв`язку з наведеним, за твердженням апелянта, останній не був вчасно ознайомлений зі змістом оскаржуваної ухвали.

З приводу даного клопотання колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції 23.12.2021. Повний текст складено та підписано також 23.12.2021.

Отже, з урахуванням дати складання повного тексту оскаржуваної ухвали, останнім днем строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 є 03.01.2022 (з урахуванням вихідних, неробочих днів).

У наявних матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур копії оскаржуваної ухвали.

Однак, як вбачається із протоколу судового засідання від 23.12.2021 та оскаржуваної ухвали, представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур адвокат Петрушенко В.В., яким підписано апеляційну скаргу, був присутнім у судовому засіданні від 23.12.2021 під час оголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали.

Отже, представник скаржника був обізнаний з прийняттям судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За змістом ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті 4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 було оприлюднено 24.12.2021.

Таким чином, скаржник мав можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі, в тому числі оскаржуваною ухвалою в державному реєстрі судових рішень, тим паче, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур достеменно знав про прийняття оскаржуваної ухвали, оскільки був присутнім у судовому засідання від 23.12.2021.

При цьому судова колегія не вважає обґрунтованими твердження апелянта з приводу неможливості ознайомлення із повним текстом оскаржуваного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень через обмеження доступу до нього через запровадження воєнного стану, з огляду на таке.

Так, Єдиний державний реєстр судових рішень було закрито для загального доступу 24 лютого 2022 року, у день, коли почалась збройна агресія російської федерації проти України та Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відтак, на переконання колегії суддів, скаржник не був позбавлений можливості з моменту оприлюднення повного тексту оскаржуваної ухвали (24.12.2021) до обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень (24.02.2022) ознайомитись з її змістом та у разі незгоди з оскаржуваної ухвалою звернутись з відповідною скаргою до суду апеляційної інстанції.

Слід також відзначити, що 20.06.2022 Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Однак, з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2022 скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції лише 22.12.2022.

При цьому, скаржник ані в апеляційній скарзі, ані в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наводить об`єктивних обставин, що стали перешкодою для ознайомлення з оскаржуваної ухвалою та своєчасного звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

З проводу посилання апелянта на запровадження воєнного стану на всій території України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Однак, у порушення наведених норм апелянтом в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не було надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що, зокрема, запровадження на території України воєнного стану об`єктивно перешкоджало своєчасному зверненню з апеляційною скаргою до суду.

При цьому, сама по собі наявність воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку за відсутності підтвердження достатніми обставинами та належного обґрунтування причини пропуску даного строку.

Відтак, посилання скаржника лише на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду апеляційної інстанції та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу Товариства, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

З огляду на таке, колегія суддів вважає, що наведені скаржником обставини не є поважними для поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому у відповідності до приписів ст. 260 ГПК України апелянт повинен навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме апелянту необхідно вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 по справі №916/2740/21.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 по справі №916/2740/21 залишити без руху.

Товариству з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 по справі №916/2740/21, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Повідомити Товариству з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Ажур, що при невиконанні вимог даної ухвали, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Таран С.В.

Суддя Філінюк І.Г.