ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3543/22
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства «КОЛБІ» м. Кривий Ріг

до Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» м. Нікополь

про стягнення суми боргу в розмірі 388176грн., пені в розмірі 69127грн.23коп., інфляційної складової в розмірі 62654грн.58коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "КОЛБІ" звернулось до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 388176грн., пені в розмірі 69127грн.23коп., інфляційної складової в розмірі 62654грн.58коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару на підставі договору поставки №2105236 від 12.10.2021.

Позивач зазначає, що на виконання договору №2105236 від 12.10.2021 та специфікації №1/2105238 від 12.10.2021 до договору згідно з видатковою накладною №К-00000187 від 24.12.2021 та акту приймання-передачі товару від 28.12.2021 відповідачу поставлений товар на суму 388176грн.

Посилаючись на п.4.6. договору та п.2 специфікації, позивач стверджує, що відповідач мав сплатити вартість отриманого товару в строк до 22.02.2022 включно, проте відповідачем жодних оплат за поставлений товар здійснено не було.

На підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору за порушення строків оплати товару позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за загальний період з 05.03.2022 по 04.09.2022 в розмірі 69127грн.23коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати наданих послуг позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 6923грн.36коп. за період з 05.03.2022 по 07.10.2022 та суму інфляційної складової в розмірі 62654грн.58коп. за березень 2022 року серпень 2022 року.

Також позивач повідомив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 20000грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення, відповідач отримав ухвалу суду 28.10.2022.

На адресу суду 09.11.2022 надійшов відзив на позов про часткове визнання позовних вимог.

Відповідач зазначив, що визначає вимоги про стягнення суми боргу та не заперечує проти їх задоволення в цій частині.

Відповідач вказав на помилковий період нарахування пені, з огляду на положення підпункту 10.3.1 пункту 10 договору, та надав контррозрахунок за період з 05.03.2022 по 23.08.2022.

Також відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 95% і звільнити відповідача від господарської відповідальності у вигляді пені, 3%річних, інфляційної складової. В обґрунтування відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин (ведення воєнних дій в місті Нікополь).

Відповідач заперечує проти покладення на нього витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 20000грн. та вказує на їх не співмірність із складністю справи.

На адресу суду 21.11.2022 надійшла відповідь позивача на відзив.

Позивач вказує про відсутність доказів оплати відповідачем суми боргу.

Позивач не погоджується з думкою відповідача про скорочення на 10днів періоду нарахування пені на підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору.

Позивач звертає увагу, що оплата товару мала відбутись протягом періоду з 25.12.2021 по 22.02.2022. Прострочення відбулось до початку військової агресії російської федерації проти України.

Місто Кривий Ріг також потерпає від повітряних тривог та періодичних обстрілів військ російської федерації.

Відповідач помилково включає до штрафних санкцій суми 3%річних та інфляційної складової. Збитки не є предметом позовних вимог.

Також позивач не погоджується з твердженням відповідача про надмірність розміру витрат на правничу допомогу.

На адресу суду 21.11.2022 надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів судових витрат на правову допомогу.

Позивач долучив копію договору №02/06/2022 від 02.06.2022 про надання правничої допомоги, акту від 21.11.2022 прийому-передачі виконаних послуг до договору разом з описом робіт.

На адресу суду 06.12.2022 надійшли письмові заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримує раніше викладені заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Також відповідач навів додаткове обґрунтування неспівмірності витрат на правничу допомогу з огляду на надані позивачем документи.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги військовий стан в Україні, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Приватним підприємством "КОЛБІ" (далі постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (далі покупець) був укладений договір поставки №2105236 від 12.10.2021 (далі договір від 12.10.2021).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 12.10.2021 постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за Державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими цим Договором.

Пунктом 2.1 договору від 12.10.2021 визначено, що детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься у специфікаціях (додатки) до цього договору.

В пунктах 3.1 3.3 договору від 12.10.2021 сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у спосіб та за умовами, зазначеними у специфікації (додатку) до цього договору. Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2020 року, яка є погодженою сторонами. У разі розбіжностей між Інкотермс та цим договором цей договір має переважну силу.

Згідно з умовами специфікації (додатка) до цього договору, постачальник власними силами або за власний рахунок проводить завантаження товару на автомобільний або залізничний транспорт перевізника товар належної якості (для транспортування на адресу покупця) в погодженій сторонами кількості, відповідної якості та за ціною, що передбачена умовами цього договору.

У випадках поставки залізничним транспортом використання рухомого складу власності АТ Укрзалізниця дозволяється лише за письмовим погодженням покупця.

Постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у визначений у специфікації (додатку) до цього договору термін поставки, з урахуванням усіх умов, що передбачені у цьому договорі. Якщо за попередньою домовленістю сторін поставка товару, вказаного у специфікації (додатку) до цього договору, забезпечується банківською гарантією (гарантія виконання), поставка такого товару не допускається до моменту, коли постачальник не надасть покупцю банківську гарантію (гарантію виконання), що обумовлена цим договором. У разі ненадання постачальником покупцю банківської гарантії (гарантії виконання) в установлений цим договором строк покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, а у разі коли постачальник поставить товар покупцю, - відмовитися в його прийманні, відмовитися від договору, без відшкодування постачальникові будь-яких збитків, упущеної вигоди тощо.

Пунктом 3.7 договору від 12.10.2021 визначено, що постачальник вважається таким, що виконав умови поставки товару, надавши товар у розпорядження покупцю або перевізнику відповідно до умов поставки, визначених у специфікації до цього договору в строки, визначені п. 3.3 цього договору.

Згідно з підпунктом 3.8.2 пункту 3.8 договору від 12.10.2021 датою поставки товару для поставок автомобільним транспортом є дата відмітки у товарно-транспортній накладній про доставку товару на склад покупця.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2. договору від 12.10.2021 загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору та не може перевищувати ліміт в еквіваленті 14 мільйонів доларів США на дату підписання кожної специфікації (додатку до даного договору).

Ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору.

Пунктами 4.4 4.6 договору від 12.10.2021 встановлено, що ціна товару є договірною звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін.

Вартість упаковки, маркування, тари, транспортних та інших витрат, пов`язаних із поставкою товару, вважаються включеними до загальної вартості товару, якщо інше не вказано у специфікаціях (додатках) до цього договору.

Порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до даного договору.

Згідно з підпунктом 5.8.1 пункту 5.8 договору від 12.10.2021 переходом права власності на товар є акт прийому-передачі товару, підписаний сторонами, який фіксує зокрема, але не виключно, факт відсутності зауважень покупця до постачальника щодо відповідності якості/комплектності і кількості товару умовам договору.

Датою переходу права власності на товар є дата поставки товару відповідно до умов договору і специфікації до нього або датою усунення постачальником встановлених недоліків (у разі їх наявності), виявлених під час приймання товару на складі покупця. Виключне право підпису актів прийому-передачі товару має особа, що підписала цей договір. У разі відсутності вищевказаної особи право підпису надається особі, на яку покладено виконання обов`язків.

Згідно з пунктами 14.2 14.4 договору від 12.10.2021 за рішенням сторін цей договір укладається одним із таких способів:

- у виді електронного документа з накладанням кваліфікованих електронних підписів та кваліфікованих електронних печаток сторін;

- у виді електронного документа з накладанням як з накладанням кваліфікованих електронних підписів та кваліфікованих електронних печаток сторін, так і на паперовому носії;

- на паперовому носії.

Укладання договору, специфікації, додаткових угод, додатків, змін, доповнень, що є невід`ємною частиною до цього договору, актів про надання послуг та інших документів до договору або на виконання цього договору, обмін листами, повідомленнями, іншими документами між сторонами здійснюється:

- шляхом оформлення таких документів в електронному виді з використанням кваліфікованого електронного підпису і кваліфікованої електронної печатки, що є відбитком підпису і відбитком печатки сторони;

- шляхом оформлення таких документів у виді електронного документа з накладанням як кваліфікованих електронних підписів та кваліфікованих електронних печаток сторін, так і на паперовому носії;

- шляхом оформлення таких документів на паперовому носії, підписаних і скріплених печаткою кожної сторони.

Оформлення документів у паперовому виді (якщо в паперовому, то й паралельно з оформленням електронних документів) здійснюється виключно за згодою іншої сторони. Документообіг між сторонами здійснюється виключно в електронному виді (електронний сервіс «Вчасно» https://vchasno.ua. (надалі - система ЕДО)) із накладанням кваліфікованих електронних підписів та кваліфікованих електронних печаток сторін.

Згідно з даним договором сторони використовують кваліфікований електронний підпис (КЕП), підтверджений із використанням посиленого сертифіката ключа, отриманого в акредитованому центрі сертифікації ключів.

В пункті 12.1 договору від 12.10.2021 вказано, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік із дати його укладання, але не раніше повного виконання зобов`язань сторонами. Сторони можуть продовжити строк дії даного договору на обумовлений сторонами термін за тими ж умовами, підписавши відповідну додаткову угоду до цього договору.

Згідно з поясненнями сторін договір поставки №2105236 від 12.10.2021 був укладений через електронний сервіс «Вчасно» у вигляді електронного документа з накладанням як з накладанням кваліфікованих електронних підписів та кваліфікованих електронних печаток сторін.

У специфікації №1/2105238 від 12.10.2021 до договору, сторони погодили найменування товару, його характеристики та кількість, термін поставки та суму.

Відповідно до пункту 2 специфікації покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 60 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з пунктом 3.5 цього договору.

Згідно з видатковою накладною №К-00000187 від 24.12.2021 на суму 388176грн., товарно-транспортною накладною №241221 від 24.12.2021 та актом прийому-передачі товару від 28.12.2021 позивач поставив відповідачу товар, визначений у специфікації.

З огляду на положення пункту 2 специфікації та підпункту 3.8.2 пункту 3.8 договору від 12.10.2021 відповідач мав сплатити вартість товару в строк до 22.02.2022 включно.

На адресу відповідача направлялась претензія №10/06 від 20.06.2022 з вимогою сплатити суму боргу. В листі-відповіді №2022.06.24/38-4043 відповідач запропонував погасити суму боргу протягом двох місяців рівними частинами, починаючи з липня 2022року. В листі №20/06/22 від 27.06.2022 позивач погодився із пропозицією відповідача та навів графік погашення заборгованості - 50% до 20.07.2022 та 50% до 20.08.2022. Докази оплати відповідачем суми боргу у визначені строки в матеріалах справи відсутні.

На адресу відповідача була направлена друга претензія №33-09-22 від 30.09.2022 з вимогою сплатити вартість поставленого товару та пеню.

Станом на 27.12.2022 відсутні докази оплати суми боргу в розмірі 388176грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не надав докази оплати вартості отриманого товару в розмірі 388176грн., позовні вимоги в цій частині визнав.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 388176грн., підтверджені матеріалами справи та відповідачем визнані, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Підпунктом 10.3.1 пункту 10.3 договору від 12.10.2021 встановлено, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, зазначених у договорі та специфікації до нього більше ніж 10 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми несплаченого товару, починаючи з 11-ого календарного дня такого прострочення, крім випадків, коли постачальник: - порушив строки надання документів, зазначених у п. 3.5 цього договору, та несе відповідальність, передбачену п. 10.4 договору; - у випадках, передбачених пунктом 9.2 даного договору. Строк нарахування пені - згідно з чинним законодавством України.

На підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору від 12.10.2021 за порушення строків оплати вартості товару, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 69127грн.23коп. за період з 05.03.2022 по 04.09.2022.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок пені та встановив, що він складений з дотриманням положень чинного законодавства.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 6923грн.36коп. за період з 05.03.2022 по 07.10.2022.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних та встановив, що він складений з дотриманням положень чинного законодавства.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційну складову в розмірі 62654грн.58коп. за період березень 2022 - серпень 2022року.

Суд перевірив розрахунок інфляційної складової та не виявив порушень чинного законодавства.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3%річних та інфляційної складової, відповідач посилався на настання форс-мажорних обставин.

Пунктами 8.1 - 8.6 договору від 12.10.2021 передбачено, що сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких зі своїх обов`язків за цим договором, якщо таке невиконання обставин непереборної сили, як повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна або військові дії. рішення органів влади, а також будь-яких інших обставин, що знаходяться поза контролем сторін.

Термін виконання зобов`язань відсувається на час, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Настання форс-мажорних обставин та їх тривалість підтверджується сертифікатом ТПП України.

Сторона зобов`язана негайно, не пізніше 3 календарних днів із моменту настання форс-мажорних обставин, у письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання, передбачуваний термін їх дії та про їх припинення.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону, що оголосила про форс-мажорні обставини, права посилатися на зазначені обставини як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором.

Якщо форс-мажорні обставини будуть тривати більше 3 календарних місяців, то кожна зі сторін має право розірвати данин договір за погодженням з іншою стороною. У цьому випадку жодна із сторін не має права вимагати від іншої сторони відшкодування збитків.

Суд звертає увагу, що відповідач був зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару до 22.02.2022. Тобто до введення дати введення воєнного стану на території України на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 №914/1888/19, від 26.01.2021 №916/880/20, від 23.01.2021 №921/580/19, від 26.01.2021 №916/880/20.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі у справі №914/2252/18, від 30.09.2019 у справі №905/1742/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат.

Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України.

З огляду на матеріали справи, беручи до уваги те, що право зменшити розмір санкцій є дискреційними повноваженнями суд вирішив зменшити розмір пені на 40% з 69127грн.23коп. до 41476грн.34коп.

При розподілі суми судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Також позивач заявив про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20000грн.

Відповідач заперечив розмір витрат на правничу допомогу та зазначив про необґрунтованість та на не співмірність такого розміру.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу та компенсації витрат адвоката позивачем були надані до суду копії: договору про надання правової допомоги №02/06/2022 від 02.06.2022; ордеру серія АЕ №1158599 від 02.06.2022; свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №2767 від 01.11.2013; акту прийому-передачі виконаних послуг від 21.11.2021 на суму 20000грн., опису виконаних робіт на суму 20000грн.

Між адвокатом Клочковим С.О. (далі виконавець) та Приватним підприємством "КОЛБІ" (далі клієнт) був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги №02/06/2022 від 02.06.2022 (далі договір від 02.06.2022).

Згідно з пунктом 1.1 договору від 02.06.2022 на умовах і в порядку, що визначені цим договором, виконавець зобов`язується на високому професійному рівні надати замовнику правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та здійснити оплату наданих послуг у порядку визначеному дійсним договором.

Пунктом 2.1 договору від 02.06.2022 визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу, яка включає наступні послуги: вивчення наданих замовником документів по взаємовідносинам з Акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів за договором поставки №2105236 від 12.10.2021; здійснити правовий аналіз наданих первинних документів та надати усні консультації замовнику з питань перспективи претензійно-судової процедури за вимогами Приватного підприємства КОЛБІ до Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення заборгованості за договором поставки №2105236 від 12.10.2021; підготовка претензії; підготовка пакету первинних документів, необхідних для судової процедури; правовий супровід судової справи; участь у розгляді справи у судовій процедурі, визначеній п. 2.2.1-2.2.4 договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору від 02.06.2022 процедура судового оскарження, зазначена в п.2.1.5. включає в себе наступні етапи, вартість яких оговорюється окремо в цьому договорі та в додаткових угодах до цього договору:

2.2.1 підготовка претензії;

2.2.2 підготовка та подання до господарського суду позову у судові процедурі, визначеній п. 2.1.2 договору, повне та самостійне представництво інтересів замовника в господарському суді в судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та вчиненням інших дій в інтересах замовника;

2.2.3 підготовка та подання до апеляційного суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (у разі винесення судом рішення не на користь замовника), або підготовка та подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу (у разі винесення судом рішення на користь замовника та оскарження його опонентом); повне та самостійне представництво інтересів замовника в господарському апеляційному суді в судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та вчиненням інших дім в інтересах замовника;

2.2.4 підготовка та подання до Касаційного господарського суду касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції (у разі винесення судом рішення не на користь замовника), або підготовка та подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу відповідача (у разі винесення судом рішення на користі, замовника та оскарження його опонентом); повне та самостійне представництво інтересів замовника в суді касаційної інстанції в судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та вчиненням інших дій в інтересах замовника;

Пунктами 4.1, 4.2 договору від 02.06.2022 передбачено, що перелічені в пункті 2.2 послуги замовник сплачує поетапно.

В підпунктах 4.2.1 4.2.3 пункту 4.2 договору від 02.06.2022 зазначено, що на момент підписання цього договору, сторони прийшли згоди встановити вартість послуг виконавця: етапу послуг, зазначених в пункті 2.1 та підпункті 2.2.1 у розмірі 2000грн; етапу послуг, вказаних в підпункті 2.2.2 у розмірі 18000грн.

При цьому сторони погодили, що вартість визначена в підпункті 4.2.2 договору є незмінною незалежно від кількості судових засідань чи їх відсутності у рази розгляду справи в спрощеному порядку та включає в себе транспортні витрати адвоката.

Згідно з пунктом 4.6 договору від 02.06.2022 оплата, визначена в підпунктах 4.2.1, 4.2.2 пункту 4.2 цього договору здійснюється замовником шляхом перерахування 100% вартості послуг протягом 10 (десяти) календарних днів з дати постановлення судом рішення чи погашення заборгованості в результаті розгляду претензії.

В пункті 7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 14.03.2023.

До матеріалів справи наданий підписаний виконавцем та клієнтом акт прийому-передачі виконаних послуг до договору про надання правничої допомоги від 21.11.2022 на суму 20000грн.

Зі змісту акта від 21.11.2022 на суму 20000грн. вбачається, що виконавець надав, а клієнт прийняв правничу допомогу:

- опрацювання документів (договору поставки, додатків до нього, переписки, тощо), та формування правової позиції;

- надання усних/письмових консультацій замовнику з питань судової перспективи;

- підготовка претензії;

- аналіз відповіді та підготовка листа про зміну строків;

- підготовка повторної претензії;

- підготовка та подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви з розрахунком позову;

- супровід позовної заяви під час розгляду судом першої інстанції (підготовка та подання клопотання, відповіді па відзив).

Частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п.79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п.33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В кожній конкретній справі суд оцінює розмір таких витрат у сукупності з іншими критеріями (зокрема, розумність, необхідність, чи були вони фактично понесені). Критерій розумності у спірному випадку стосується не суто розміру грошової суми від ціни позову, а оцінюється у співвідношенні із виконаною роботою, обставинами справи, тощо.

Суд не вбачає розумної потреби у таких витратах для цієї справи, не вважає, що вони відповідають критерію необхідності.

Враховуючи складність цієї справи; витрачений адвокатом час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів у справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець; незначний обсяг доказів у справі; відсутність складних розрахунків в позовній заяві; ціну позову; наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості, суд покладає на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на позивачеві.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 231, 237, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "КОЛБІ" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення суми боргу в розмірі 388176грн., пені в розмірі 69127грн.23коп., інфляційної складової в розмірі 62654грн.58коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп. - задовольнити частково.

Зменшити розмір пені на 40% з 69127грн.23коп. до 41476грн.34коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (ідентифікаційний код: 00186520; місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310) на користь Приватного підприємства "КОЛБІ" (ідентифікаційний код: 30442251; місцезнаходження: 50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг. вул. Віталія Матусевича, буд. 35, оф. 151) суму боргу в розмірі 388176грн., пеню в розмірі 41476грн.34коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп., інфляційну складову в розмірі 62654грн.58коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7903грн.22коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова