СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Харків Справа № 917/1859/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волинця Леоніда Івановича, м. Полтава,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022, ухвалене в приміщенні Господарського суду Полтавської області в м. Полтава, повний текст якого складений 19.05.2022 (суддя Ціленко В.А.),

у справі №917/1859/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», м. Київ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Волинця Леоніда Івановича, м. Полтава,

про стягнення 39999,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ФОП Волинця Л.І. про стягнення 39999,05грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з вини працівника відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень транспотрному засобу Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , що застрахований у позивача. У зв`язку зі сплатою страховиком страхового відшкодування для відновлення пошкодженого транспортного засобу, право вимоги щодо відшкодування завданих збитків перейшло до позивача.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21 позов задоволено та стягнуто з ФОП Волинця Л. І. на користь ПрАТ «СК «АРКС» 39999,05грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2270,00 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України мотивовано доведеністю матеріалами справи факту спричинення шкоди працівником відповідача, зазначено, що витрати позивача як страховика знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини водія, що перебуває у трудових відносинах з ФОП Волинець Л.І., а отже підлягають відшкодуванню.

ФОП Волинець Л. І. з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21 скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС». Стягнути з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ФОП Волинця Л. І. судові витрати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на необізнаність про подання ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» позову та розгляд даної справи судом першої інстанції, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пропуск позивачем строку позовної давності та відсутності підстав для поновлення пропущеного строку. Зазначає, що огляд ушкоджень автомобіля Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , з визначення ушкоджених деталей внаслідок ДТП від 27.01.2018 проведено за відсутності відповідача, водія ОСОБА_1 та їх представників. Наполягає, що додані до позовної заяви фотокартки ушкоджень автомобіля та ремонтної калькуляції ушкоджень автомобіля істотно відрізняються, а відповідно до офіційних документів органів поліції та документу фіксації ушкоджень на місці ДТП ушкодження лівої частини автомобіля, внутрішнього оздоблення та комплектуючих автомобіля відсутні. Апелянт вважає, що позивачеві повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду у розмірі, що визначена ним самим і пред`явлена до відшкодування.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2022, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Волинця Л.І. на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21, встановлено позивачу десятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання її копії скаржнику, ухвалено здійснити розгляд справи №917/1859/21 в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає, що страховиком відповідача здійснено відшкодування оціненої шкоди в межах лімітів відповідальності, як це передбачено ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Позивач зазначає, що чинним законодавством передбачено право, а не обов`язок запрошувати на огляд транспортного засобу відповідача. Наголошує, що лише з рішення Полтавського районного суду Полтавської області у справі №545/2379/20 від 01.19.2021 дізнався, що водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФОП Волинець Л.І., а транспортний засіб використовувався у виробничих цілях.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 позивачем отримана 21.11.2022. Згідно довідки про доставку електронного листа копія ухвали про відкриття апеляційного провадження доставлена до електронного кабінету представника відповідача 02.11.2022.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від учасників справи до суду не надходило.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

20.07.2017 між ОСОБА_2 та АТ «СК «АХА Страхування» (згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві від 15.07.2019 №3.1-23/484-19 та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 № з 20.06.2019 змінено назву на ПрАТ «СК «АРКС») укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 243825а7л.

Відповідно до п. 5 договору застраховано транспортний засіб Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За п. 10.2.5 договору якщо застрахованим Т3 є легковий автомобіль та немає підстав для застосування франшизи згідно з п. 10.2.1 або 10.2.3 Договору, Страховик не застосовує франшизу за ризиком «Збитки внаслідок ДТП», вказану в п. 10.2 або п. 10.2.2 Договору, у випадку зіткнення (контакту) застрахованого Т3 з іншим транспортним засобом-учасником ДТП, яке сталося за відсутності вини страхувальника або особи, допущеної до керування застрахованим ТЗ. Умови даного пункту застосовуються виключно у разі виклику на місце ДТП правника Національної поліції України (надалі - поліції) та встановлення особи іншого учасника ДТП (окрім застрахованого ТЗ) або надання повідомлення про ДТП встановленого зразка («Європротокол»), складеного з іншим учасником ДТП (окрім застрахованого Т3). Умови даного пункту не застосовуються, якщо згідно з документами поліції особу іншого учасника ДТП (окрім застрахованого ТЗ) не встановлено (в тому числі, якщо інший учасник ДТП визначений як такий, що зник з місця події тощо).

Страхова сума 255000,00грн (п. 11 договору).

Розділом 18 договору визначено порядок сплати страхового платежу: у строк до 30.07.2017 2766,00грн, у строк до 29.10.2017 2767,00грн, у строк до 30.01.2018 2767,00грн, у строк до 30.04.2014 2767,00грн.

Згідно з п. 19 договору строк його дії з 31.07.2017 по 30.07.2018.

Пунктом 29.13 договору передбачено, що при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 15 договору умов: «На базі СТО за вибором страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором страховика (п. 29.13.1); «На базі СТО за вибором страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання (далі складових частин ТЗ), матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором страховика. При цьому для відновлювального ремонту використовуються альтернативні складові частини ТЗ (п. 29.13.3).

Відповідно до п. 29.28 договору у випадку сплати страхового платежу за відповідний період дії договору частинами згідно з розділом 18 договору страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору, вказаним в розділі 14 договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору страховим платежем.

27.01.2018 в м. Полтава на вулиці Шосе Харківське, 29, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом автобусом "Рута", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Toyota отримав механічні пошкодження задньої правої частини, задньої центральної частини.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою від 31.01.2018 №882757 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою Управлінням патрульної поліції у Полтавській області.

Згідно зазначеної довідки ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 ПДР, за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол БД132160 за статтею 124 КУпАП. Матеріали ДТП направлено до Октябрського районного суду м. Полтава.

27.01.2018 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2018 у справі №554/738/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 02.02.2018 здійснено огляд транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведено експертне дослідження, за результатами якого складено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №03-02, протокол огляду транспортного засобу від 02.02.2018 №03-02 та ремонтну калькуляцію від 02.02.2018 №1.102.18.0.

За висновком експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 139723,92грн, вартість відновлювального ремонту у рахуванням зносу 80186,43грн.

Згідно рахунку на оплату №46 від 30.01.2018, виставленого СТО ФОП Мельник А.С. вартість робіт складає 119185,48грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції від 07.02.2018 №1.003.18.0, здійсненої СТО - ФОП Мельник А.С., вартість ремонту визначена на суму 120281,45грн, загальна сума після вирахування зношення складає 119185,48грн.

Директором департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АХА Страхування» затверджено Страховий акт від 14.02.2018 № АХА2359986 на суму відшкодування 37232,05грн (сума страхового відшкодування на підставі розрахунку у розмірі 39999,05грн, сума взаємозаліку по неплаченим платежам 2767,00грн), Страховий акт про «Пряме врегулювання» збитку від 14.02.2018 № АХА2359909 на суму страхового відшкодування 79186,43грн.

АТ «СК «АХА Страхування» (назву змінено на ПрАТ «СК «АРКС») згідно платіжних доручень від 15.02.2018 №422#552 на суму 79186,43грн та від 15.02.2018 №422616 на суму 37232,05грн за виконаний ремонт транспортного засобу здійснено виплату страхового відшкодування СТО - ФОП Мельник А.С.

Сума у розмірі 2767,00грн зарахована позивачем в якості несплаченого чергового страхового платежу згідно п.29.28 зазначеного договору (згідно страхового акту від 14.02.2018 № АХА2359986).

Відповідно до поліса АК №007820205, що діяв до 27.01.2018, цивільно-правову відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Рута (автобус) (д.р.н. НОМЕР_2 ) застраховано в ПрАТ «СК «КРАЇНА», полісом встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «СК «КРАЇНА» в розмірі 100000,00грн, франшиза - 1000,00грн.

ПрАТ СК «КРАЇНА» компенсовано позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 79186,43грн в рамках процедури прямого врегулювання збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 39999,05грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №545/2379/20 у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Рішення суду з посиланням на ст. 1187, 1172 Цивільного кодексу України мотивовано тим, що на момент скоєння ДТП 27.01.2018, ОСОБА_1 був працевлаштований на посаді водія у ФОП Волинець Л.І. по перевезенню пасажирів автобусом по м. Полтава, трудовий договір є безстроковим. Таким чином, до ПрАТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ФОП Волинець Л.І. компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Toyota Corolla (д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.01.2018 о 17:10 в м. Полтава, Шосе Харківське, 29.

Перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП Волинець Л.І. на посаді водія по перевезенню пасажирів автобусом також підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудового договору від 15.03.2017, договір є безстроковим.

25.05.2021 ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до ФОП Волинця Л.І. з претензією №СУ/004798/4-1 про регресні вимоги, в якій вимагало протягом 7 днів з моменту отримання претензії в добровільному порядку сплатити суму боргу у розмірі 39999,05грн.

У зв`язку з несплатою ФОП Волинець Л.І заборгованості у розмірі 39999,05грн ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з даним позовом.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21 позов задоволено з підстав, що зазначені вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, між позивачем та ОСОБА_2 (постраждалий внаслідок ДТП, власник Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 ) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу від 20.07.2017 №243825а7л.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтями 512, 514 ЦК України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою.

У постанові Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №920/343/20 викладено висновок, що у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Така правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з виникненням страхової події 27.01.2018 на виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 20.07.2017 №243825а7л, а саме п.п. 10 та 29.13, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП Мельника А.С. у розмірі 116418,48грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.02.2018 №422#552 на суму 79186,43грн та платіжним дорученням від 15.02.2018 №422616 на суму 37232,05грн. Сума у розмірі 2767,00грн зарахована позивачем в якості несплаченого чергового страхового платежу згідно п.29.28 зазначеного договору. Отже, загальна сума страхового відшкодування складає 119185,48грн.

Враховуючи факт виплати позивачем страхового відшкодування на рахунок ФОП Мельника А.С. за виконаний ремонт транспортного засобу страхувальника, що підтверджено відповідними доказами, страхова компанія має право на компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування на підставі статті 993 ЦК та статті 27 Закону України "Про страхування" з особи, відповідальної за завдані збитки.

Обставини виплати страховиком страхового відшкодування обумовили перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування. Таким чином, позивач у цій справі витупає на правах потерпілого ( ОСОБА_2 ), а тому до нього перейшло право вимоги в сумі 119185,48грн до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Відповідно до довідки від 31.01.2018 №882757 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Октябрського районного суду м. Полтава від 15.02.2018 у справі №554/738/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 відповідно до трудового договору на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП Волинцем Л.І. та обіймав посаду водія з перевезення пасажирів автобусом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим видом діяльності ФОП Волинця Л.І. є 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний).

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідачем не заперечується факт виконання Голенищенком А.О. трудових обов`язків в момент вчинення ДТП, колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення шкоди, завданої застрахованому транспортному засобу Toyota Corolla (д.р.н. НОМЕР_1 ) в результаті ДТП з роботодавця винної у цьому ДТП особи.

Судом встановлено, що відповідно до поліса АК №007820205, що діяв до 27.01.2018, цивільно-правову відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Рута (автобус) (д.р.н. НОМЕР_2 ) застраховано відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «КРАЇНА», полісом встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «СК «КРАЇНА» в розмірі 100000,00грн, франшиза - 1000,00грн.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до п.п. 32.4, 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з ч. 1 якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено судом, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 02.02.2018 №03-02 та ремонтної калькуляції від 02.02.2018 №1.102.18.0 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ складає 80186,43грн.

Відповідно до процедури прямого врегулювання збитків, що визначається відповідним Положенням, затвердженим протоколом Президії МТСБУ від 10.03.2016 №376/2016, ПрАТ СК «КРАЇНА» згідно умов полісу АК7820205 компенсовано ПрАТ «СК «АХА Страхування» вартість відновлювального ремонту, визначеного висновком автотоварознавчого дослідження від 02.02.2018 №03-02 з урахуванням франшизи: 80186,43-1000,00=79186,43грн.

Таким чином, ПрАТ «СК «КРАЇНА» як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 у справі №910/6094/17, від 01.06.2018 у справі №910/20199/17, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16.

Враховуючи наведене вище, у справі, що розглядається, у ПрАТ «СК «КРАЇНА» у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, положеннями ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов`язок страховика відшкодовувати в межах встановленого ліміту саме оцінену шкоду, з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

В той час, як ст.ст 1166 та 1192 ЦК України визначено обов`язок винної у заподіяні шкоди особи відшкодувати таку шкоду у повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики).

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу (8.2 цієї Методики).

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу.

Згідно рахунку від 30.01.2018 №46 та ремонтної калькуляції від 07.02.2018 №1.003.18.0 вбачається, що фактичними витратами на відновлення пошкодженого транспортного засобу Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , є сума у розмірі 119185,48грн.

Оскільки сума відшкодування, виплаченого ПрАТ СК «КРАЇНА» позивачу у відповідності до процедури прямого врегулювання збитків у розмірі 79186,43грн визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «СК «АХА Страхування» потерпілому, становлять 119185,48грн, відтак різниця між цими сумами має бути відшкодована страхувальником ФОП Волинцем Л.І. відповідно до правила статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди.

Колегія суддів при оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто, якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, яке було здійснено страховою компанією винної особи, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Аналогічний висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.03.2018 у справі №333/1050/15-ц.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок.

Вказана позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №761/41395/16-ц.

Враховуючи те, що на відновлення автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , окремі складові частини підлягали заміні, місцевий господарський суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля, оскільки на користь позивача має бути стягнута різниця між страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.

Оскільки розмір шкоди, завданої пошкодженням автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталася з вини працівника відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Щодо доводів скаржника, що огляд пошкодженого транспортного засобу здійснювався за відсутності відповідача та його представника, судова колегія зауважує, що відповідно до п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Тобто, Методикою не передбачено обов`язку залучення до огляду транспортного засобу заінтересованих осіб, в тому числі відповідача.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до ПрАТ «СК «АРКС» з клопотаннями про огляд транспортного засобу відповідачем або залученими ним спеціалістами.

Твердження відповідача про те, що надані позивачем документи щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не є належними доказами на підтвердження розміру матеріального збитку, зокрема, у зв`язку зі здійсненням ремонту та заміни частин ТЗ, що не пов`язані з ДТП, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими, оскільки відповідач не був позбавлений можливості самостійно визначити інший розмір матеріального збитку, зокрема, оглянути пошкоджений в ДТП транспортний засіб, зафіксувати виявлені пошкодження та здійснити незалежну оцінку вартості пошкоджених запчастин та відновлювальних робіт.

Також, суд враховує, що як водій відповідача станом на момент ДТП (27.01.2018), так і сам відповідач в процесі досудового врегулювання спору до проведення ремонту, мав об`єктивну можливість викликати для участі в огляді пошкодженого транспортного засобу аварійного комісара та зафіксувати виявлені пошкодження.

Однак, відповідачем не спростовано будь-якими доказами відомості, визначені в документах експерта-товарознавця, а також СТО, на якій проводився ремонт ані щодо переліку необхідних для ремонту деталей та матеріалів, ані щодо визначених в рахунках СТО сум їх вартості.

Належних доказів щодо іншого розміру збитків відповідачем не надано та матеріали справи таких даних не містять.

Що стосується аргументів відповідача про відсутність доказів на підтвердження причинного зв`язку між пошкодженнями правої та центральної задньої частин та лівої задньої частини автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , та ДТП, яка відбулась 27.01.2018, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування зазначених доводів відповідач посилається довідку працівників поліції про ДТП, в якій було зафіксовано, що автомобіль Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження задньої правої та задньої центральної частини, при цьому, відповідно до протоколу огляду ТЗ від 02.02.2018, складеного судовим експертом-товарознавцем, виявлено пошкодження і лівої задньої частини, внутрішнього оздоблення та комплектуючих засобів.

З довідки від 31.01.2018 №882757 вбачається, що працівниками поліції зовнішнім оглядом установлено пошкодження задньої правої та задньої центральної частин.

Проте, працівники поліції не уповноважені на здійснення повного огляду транспортного засобу, не є оцінювачами завданої шкоди та не встановлюють ані перелік чи розмір механічних пошкоджень, ані розмір матеріального збитку, а фіксують виключно факт настання дорожньо-транспортної пригоди з видимими (зовнішніми) пошкодженнями.

Разом з тим, оцінка завданого збитку здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним Наказом Мінюсту України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, а розмір збитків, як вже вказувалось вище, може підтверджуватися висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Посилання відповідача на те, що деякі пошкодження автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , не були наслідком ДТП 27.01.2018, а виникли з інших обставин, судом до уваги не приймається, оскільки винна у ДТП особа або ж відповідач як його роботодавець мали право самостійно оглянути пошкоджений автомобіль, забезпечити проведення експертом (оцінювачем) огляду пошкодженого транспортного засобу з оформленням відповідного незалежного висновку автотоварознавчої експертизи.

Натомість, відповідачем до матеріалів справи таких висновків не надано, доказів як наявності будь-яких пошкоджень до настання ДТП 27.01.2018, так і завдання пошкоджень в період з 27.01.2018 по дату проведення огляду експертом 02.02.2018 на автомобілі Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 , у встановленому процесуальним законом порядку не доведено.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що пошкоджений автомобіль Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 , 02.02.2018 був оглянутий експертом-товарознавцем, на підставі чого складено протокол огляду ТЗ №03-02 та висновок експертного автотоварознавчого дослідження №03-02 із зазначенням пошкоджень, отриманих при ДТП 27.01.2018.

Зазначені пошкодження підтверджені фотознімками, а також відображені у документах СТО (ремонтній калькуляції).

Отже, оскільки відповідачем до матеріалів справи самостійно не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування переліку пошкоджень, отриманих в ДТП 27.01.2018, та розміру завданої шкоди, які позивач документально підтвердив рахунком та ремонтною калькуляцією СТО, на якій проводився ремонт автомобіля, колегія суддів не приймає доводи скаржника про відсутність причинного зв`язку між ДТП та пошкодженнями транспортного засобу Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Апеляційний господарський суд зазначає про наявність в діях водія відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (постанова Октябрського районного суду м.Полтава від 15.02.2018 у справі №545/738/18), шкоди (підтвердженої рахунком та ремонтною калькуляцією СТО від 07.02.2018 №1.003.18.0), причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини водія відповідача, у зв`язку із чим є підстави для стягнення з відповідача шкоди у розмірі 39999,05грн.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач посилається на неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи, внаслідок чого він був позбавлений можливості скористатися правами учасника судового процесу.

Частинами 2 та 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 242 ГПК України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованою адресою місцезнаходження ФОП Волинця Л.І. є: АДРЕСА_1 .

Таку ж адресу зазначає відповідач і в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал Господарського суду Полтавської області від 06.12.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, від 01.02.2022, від 10.03.2022 про закриття підготовчого та призначення справи до судового розгляду по суті, від 12.04.2022 про відкладення розгляду справи надсилалися господарським судом за зареєстрованою відповідачем адресою.

Відповідно до відміток організації поштового зв`язку, що містяться на поштових конвертах, в яких надсилалися копії відповідних ухвал суду, поштові відправлення повернулися відправнику неврученими у зв`язку закінченням терміну зберігання (ухвали від 06.12.2021, 10.03.2022, 12.04.2022) та у зв`язку з відсутністю адресата (ухвали від 06.12.2021 та 01.02.2022).

Пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.12.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, від 01.02.2022 були повернути до суду у зв`язку з відсутністю адресата, враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Оскільки поштова кореспонденція суду надсилалася відповідачу з додержанням вимог процесуального закону, то неотримання її адресатом, що зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу, не може свідчити про порушення судом права відповідача на участь у судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідач посилається на пропуск ПрАТ «СК «АРКС» строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано шкоди транспортному засобу Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 з вини працівника відповідача, сталася 27.01.2018.

Враховуючи зазначене, трирічний строк позовної давності спливає 27.01.2021.

Відповідно до штемпелю організації поштового зв`язку, що міститься на поштовому конверті, в якому надсилалася до суду позовна заява, ПрАТ «СК «АРКС» звернулося з даним позовом 24.11.2021.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбаено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що відповідачем, який, як встановлено судом апеляційної інстанці, був належним чином повідомлений про розгляд справи, не заявляося про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у господарського суду першої інстанції не було підстав для їх застосування.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, и? станом на час звернення ПрАТ «СК «АРКС» з позовом до суду).

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусноі? хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусноі? хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Отже, у спірних правовідносинах строк позовної давності в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (24.11.2021) не сплив та продовжується на строк дії карантину.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі №903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі №916/1157/21.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Полтавської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ФОП Волинця Л.І. слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21 - без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волинця Леоніда Івановича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.05.2022 у справі №917/1859/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза