ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 грудня 2022 року справа № 903/676/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Ведмедюка Михайла Петровича

та за присутності представників:

від позивача: Тулінов І.І. - представник, адвокат (довіреність від 10.01.2022р. №13, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.04.2019р.)

участь представника у судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції згідно ухвали від 14.12.2022р.

від відповідача: Кушнірук А.В. - адвокат (ордер серія АС №1045570 від 28.09.2022р., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.08.2018р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс", м. Дніпро

до відповідача: Приватного підприємства "Фермерське господарство "Західний Буг", м. Володимир

про стягнення 3 537 137,55 грн.

встановив:

08 вересня 2022 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" про стягнення на його користь з Приватного підприємства "Фермерське господарство "Західний Буг" 2 113 135,82 грн., в тому числі, 1 285 449,47 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) згідно укладеного договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. та додатку №2 до договору Графік внесення лізингових платежів, а також 827 686,35 грн. 70% річних від простроченої суми.

При цьому засвідчувалось на понесенні позивачем витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 31 697,05 грн.

В обгрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався на передачу ТОВ "ТД "Агроальянс" згідно підписаного між сторонами акту приймання-передачі від 28.07.2021р. на виконання умов укладеного договору фінансового лізингу №31АА-21 із додатками №№1-3 на умовах фінансового лізингу у володіння та користування ПП "ФГ "Західний Буг" колісного трактора Case IH модель Steiger 500, прийняття техніки лізингоодержувачем, погодження між сторонами графіку здійснення лізингових платежів, недотримання відповідачем останнього, виникнення заборгованості по оплаті предмета лізингу, нарахування у зв`язку з цим (відповідно до п. 8.1 договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р.) сімдесяти відсотків річних від суми простроченого у той чи інший період лізингового платежу.

Ухвалою від 13.09.2022р. за позовом було відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд в підготовчому засіданні на 19.10.2022р., запропоновано сторонам вчинити ряд дій та надати суду відповідні додаткові матеріали.

30 вересня 2022 року до суду від ПП "ФГ "Західний Буг", за підписом представника (адвокат Кушнірук А.В.), надійшов відзив від 28.09.2022р. на позовну заяву із обґрунтовуючими матеріалами та поштовими документами в підтвердження направлення останніх на поштову адресу позивача.

Долучаючи до відзиву відповідні платіжні документи (платіжні доручення №1022 від 17.08.2022р. на суму 113 468,92 грн., №1055 від 18.08.2022р. на суму 110 000 грн., №1060 від 19.08.2022р. на суму 100 000 грн., №1066 від 23.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1076 від 24.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1103 від 26.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1111 від 29.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1123 від 31.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1149 від 02.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1162 від 02.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1174 від 05.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1190 від 06.09.2022р. на суму 50 000 грн., №1191 від 06.09.2022р. на суму 973,88 грн., №1192 від 06.09.2022р. на суму 7 687,51 грн., №1193 від 06.09.2022р. на суму 67 105,04 грн., №1194 від 06.09.2022р. на суму 71 415,58 грн., №1197 від 06.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1237 від 09.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1279 від 14.09.2022р. на суму 18 155,49 грн., №1306 від 21.09.2022р. на суму 100 000 грн.) відповідач засвідчував на проведенні із позивачем розрахунків на загальну суму 1 388 806,42 грн., спрямованих на виконання умов договору фінансового лізингу №31АА-21 та погашення суми існуючої заборгованості 1 285 449,47 грн., стягнення котрої виступало предметом спору. При цьому засвідчував на наявності підстав для закриття провадження у справі в даній частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В частині стягнення на користь позивача 827 686,35 грн. 70% річних від простроченої суми засвідчувалось, що розмір останніх складає майже 65% суми основного боргу, що є непропорційно великим. Загальна сума відсотків річних не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відтак, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати від 18.03.2020р. у справі №902/417/18, засвідчуючи, що проявом принципу пропорційності є, зокрема, право суду на зменшення як неустойки, так і відсотків річних, а наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові кошти (передбачені угодою неустойку, відсотки річних) спотворює дійсне правове призначення останніх, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати грошове зобов`язання такі неустойка та відсотки річних перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, відповідач просив суд зменшити первинно заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків річних на 67 відсотків (від сімдесяти до трьох відсотків річних), а саме до суми 941,60 доларів США, що, з врахуванням встановленого Міжбанківського курсу (1 долар США = 37,60 грн.), становило 35 404,16 грн.

При цьому, долучаючи до відзиву платіжні документи (платіжні доручення №1195 від 06.09.2022р. на суму 6 404,20 грн., №1196 від 06.09.2022р. на суму 821,77 грн., №1253 від 12.09.2022р. на суму 24 561,89 грн.), відповідач засвідчував на проведенні із позивачем розрахунків по сплаті відсотків річних на загальну суму 31 787,86 грн. та просив суд закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У визначений ухвалою від 13.09.2022р. день та час сторони в судове засідання своїх уповноважених представників не направили. Позивачем, з огляду на отримання відзиву відповідача на позовну заяву 10 жовтня 2022 року, до суду не було подано відповіді на останній.

Поруч з цим, до початку проведення у даній справі 19.10.2022р. судового засідання до суду від відповідача за підписом адвоката Кушнірука А.В. надійшло клопотання від 19.10.2022р. про відкладення розгляду справи в судовому засіданні, зокрема, з огляду на бажання захисника взяти особисту участь в засіданні суду для подання пояснень щодо позову із додатковими аргументами, а також з огляду на неможливість адвоката бути присутнім в судовому засіданні з підстав його участі в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду при розгляді справи №903/181/22, котре відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 08.09.2022р. було призначене на 11 год. 00 хв. 19.10.2022р.

При цьому до клопотання було долучене платіжне доручення №1335 від 29.09.2022р. про відшкодування відповідачем первинно сплаченого позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом судового збору 31 697,05 грн.

Ухвалою від 19.10.2022р.:

- розгляд справи в підготовчому судовому засіданні було відкладено на 10.11.2022р.;

- запропоновано ТОВ "ТД "Агроальянс" реалізувати свої процесуальні права щодо підготовки та направлення на адреси суду та відповідача відповіді на відзив, пояснень стосовно отримання безготівкових коштів від відповідача на суми 1 388 806,42 грн. та 31 787,86 грн., порядку подальшого зарахування (віднесення) платежів отримувачем коштів у зменшення тих чи інших вимог товариства, пояснення (з огляду на проведення відповідачем розрахунків на суму 1 388 806,42 грн. у період з 17.08.2022р. по 21.09.2022р.) стосовно існування предмету спору (в частині стягнення суми основної заборгованості) на дату звернення товариства до суду з позовом (05.09.2022р.) та станом на 19.10.2022р., встановлено для цього відповідний процесуальний строк;

- запропоновано ПП "ФГ "Західний Буг" надати на адреси суду та позивача заперечення на відповідь позивача на відзив відповідача, встановлено для цієї дії процесуальний строк.

27 жовтня 2022 року до суду від позивача за №221026/3 від 26.10.2022р. поступило клопотання про уточнення позовних вимог, а також уточнена позовна заява ТОВ "ТД "Агроальянс" від 26.10.2022р. №221026/2 відповідно до котрих позивачем, на відміну від первинно поданих позовних вимог, в порядку збільшення пред`явлених позовних вимог та в порядку зміни предмету спору у справі ініціювалось питання стосовно стягнення з ПП "ФГ "Західний Буг" на користь ТОВ "ТД "Агроальянс" 3 537 137,55 грн., в тому числі, 2 558 214,82 грн. збільшеної заборгованості по сплаті лізингових платежів (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) згідно укладеного договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. та додатку №2 до договору Графік внесення лізингових платежів, а також 978 922,73 грн. збільшеної суми 70% річних від прострочених платежів.

При цьому зауважувалось, що сума основної заборгованості 2 558 214,82 грн. по сплаті лізингових платежів виникла у відповідача та існує за період вересня-жовтня місяців 2022 року, а відсотки річних на рівні 70% здійснені нарахуванням за весь період існування зобов`язань боржника (з жовтня місяця 2021 року по 20.10.2022р.) з врахуванням проведених часткових оплат та існування у відповідача у той чи інший період тієї чи іншої суми невиконаних згідно угоди зобов`язань.

До відповідних матеріалів було долучено документи в підтвердження направлення останніх на адресу ТОВ "ТД "Агроальянс".

01 листопада 2022 року до суду від позивача поступило клопотання про долучення до матеріалів справи доказів доплати судового збору за заявою про збільшення позовних вимог (платіжне доручення №16999 від 31.10.2022р. на суму платежу 21 360,02 грн.).

Відображеною в протоколі судового засідання 10.11.2022р., проведеного за присутності представника позивача, ухвалою судом було відхилене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів), за ініціативою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів до 14.12.2022р., відкладено розгляд заяви ТОВ "ТД "Агроальянс" про уточнення позовних вимог з врахуванням уточненої позовної заяви та справи в цілому на 24.11.2022р., запропоновано позивачу надати суду обґрунтовані розрахунки пред`явлених (уточнених, збільшуваних) позовних вимог та пояснення стосовно розрахунків, задоволено клопотання позивача про участь представника в засіданні суду 24.11.2022р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Про визначену вчинену судом процесуальну дію відповідача було повідомлено ухвалою від 10.11.2022р.

23 листопада 2022 року позивачем із клопотанням №221123/1 від 23.11.2022р. до матеріалів справи було долучено обґрунтовані розрахунки пред`явлених (уточнених, збільшуваних) позовних вимог.

Призначене на 24.11.2022р. у справі підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщення Господарського суду Волинської області на час проведення судового засідання.

З огляду на означену обставину, ухвалою від 24.11.2022р. сторін було повідомлено, що розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відбудеться 05.12.2022р.

05 грудня 2022 року до суду від ПП "ФГ "Західний Буг" надійшло клопотання від 24.11.2022р. про долучення до справи доказів (платіжні доручення №1308 від 22.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1311 від 23.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1314 від 28.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1333 від 29.09.2022р. на суму 50 000 грн., №1384 від 13.10.2022р. на суму 50 000 грн.) в підтвердження проведення ПП "ФГ "Західний Буг" із ТОВ "ТД "Агроальянс" розрахунків на загальну суму 400 000 грн. у відшкодування вартості майна. Також стороною повторно до справи було долучено платіжне доручення від 29.09.2022р. №1335 в підтвердження відшкодування позивачу первинно сплаченого судового збору 31 697,05 грн.

Ухвалою від 05.12.2022р. було задоволено клопотання ТОВ "ТД "Агроальянс" про збільшення пред`явлених до відповідача позовних вимог та постановлено здійснювати розгляд справи з врахуванням нового предмета та загальної ціни позову: стягнення 3 537 137,55 грн. (2 558 214,82 грн. заборгованості та 978 922,73 грн. 70% річних), підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 14.12.2022р., постановлено засідання суду, згідно наявних у справі клопотань ТОВ "ТД "Агроальянс", здійснити за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Призначене на 14.12.2022р. у справі судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщення Господарського суду Волинської області на час проведення судового засідання.

З огляду на означену обставину, ухвалою від 14.12.2022р. сторін було повідомлено, що розгляд справи в судовому засіданні відбудеться 26.12.2022р.

20 грудня 2022 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення від 20.12.2022р. на уточнену позовну заяву ТОВ "ТД "Агроальянс" із документами в підтвердження направлення останніх позивачу. При цьому стороною стосовно суми основного боргу засвідчується, що остання становить 2 558 214,82 грн. Впродовж усієї господарської діяльності підприємства останнє намагалось своєчасно виконувати свої зобов`язання, передбачені умовами господарських договорів. Однак, у зв`язку зі зміною кон`юнктури ринкових цін та фінансовими труднощами, що виникли у підприємства, доходи останнього від діяльності значно знизились.

Зауважено, що непоправні наслідки для господарської діяльності підприємства спричинило введення воєнного стану на території України у зв`язку з військовою агресією, адже у цей період підприємство майже не здійснювало діяльності, і лише на даний момент підприємство розпочало частково відновлювати господарську діяльність для можливості подальшого виконання податкових та господарських зобов`язань.

Зауважується, що ознаки навмисного ухилення підприємства від оплати за договором фінансового лізингу відсутні, так як сторона, за наявності коштів, частково здійснює погашення заборгованості та повністю визнає наявність основного боргу в розмірі 2 558 214,82 грн.

При цьому відповідач здійснює посилання на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. котрим остання на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" від 02.12.1997р., Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в державі із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та підтвердила, що означені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Не заперечуючи вимоги позивача стосовно нарахованих відсотків річних 25 984,73 дол. США (еквівалент 978 922,73 грн.) відповідач, з посиланнями на обставини відзиву від 28.09.2022р. на позовну заяву, просить суд зменшити останні від сімдесяти узгоджених умовами укладеної між сторонами угоди відсотків до законодавчо визначених (ст. 625 ЦК України) трьох відсотків річних.

Наголошує на проведенні розрахунків із позивачем по сплаті відсотків річних на суму 31 787,86 грн. згідно платіжних доручень №1195 від 06.09.2022р., №1196 від 06.09.2022р., №1253 від 12.09.2022р., а також на відшкодуванні згідно платіжного доручення №1335 від 29.09.2022р. первинно сплаченої суми судового збору 31 697,05 грн.

У визначений ухвалою від 14.12.2022р. день та час в судове засідання безпосередньо в приміщення суду з`явився представник відповідача. Також в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС взяв участь представник позивача.

В судовому засіданні 26.12.2022р. судом, з огляду на подання означених вище письмових пояснень до дати проведення судового засідання у справі та до початку засідання суду по розгляду справи по суті, пояснення ПП "ФГ "Західний Буг" від 20.12.2022р. на уточнену позовну заяву було долучено до справи.

Під час судового розгляду справи по суті присутнім в засіданні суду представником позивача пред`явлені позовні вимоги було підтримано, зауважено на відсутності підстав для зменшення погодженого між сторонами в договорі розміру відсоткової ставки річних 70%, підтверджено надходження на рахунки товариства від відповідача грошових коштів в сумі 31 697,05 грн. в якості відшкодування первинно сплаченої суми судового збору, засвідчено, що розрахунки відповідача на суму 31 787,86 грн. (згідно платіжних доручень №1195 від 06.09.2022р., №1196 від 06.09.2022р., №1253 від 12.09.2022р.) зараховані товариством в якості сплати (зменшення) нарахованих відсотків, заявлено про наявність підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача залишку судового збору 21 360,02 грн.

Присутнім в засіданні суду представником відповідача доводи та пояснення, клопотання, викладені у відзиві на позовну заяву та у поясненнях на уточнену позовну заяву, було підтримано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, клопотання та заперечення представників сторін, суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 5 ст. 55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст. 179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 Цивільного кодексу України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

В силу ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину відповідно до котрої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ст. 629 ЦК України, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися лише при: - розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; - розірванні договору в судовому порядку; - відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; - припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; - недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем, 07 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (Лізингодавець) та Приватним підприємством "Фермерське господарство "Західний Буг" (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №31АА-21 згідно з умовами котрого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у володіння та користування об`єкт лізингу (предмет лізингу або майно), а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку №1 "Специфікація" (Специфікація). Рік випуску та серійний номер майна вказуються в акті приймання-передачі майна.

Згідно п. 1.2. договору №31АА-21, строк володіння та користування лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року. Відповідно до п. 2.1. договору №31АА-21, вартість майна становить гривневий еквівалент 372 000 дол. США, що розраховується за курсом продажу долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (http://www.udinfonn.com / index.php?optionj = com_ dealingquotation&task=closeukhttp сформованим на 16:00 за Київським часом (міжбанківський курс) на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (міжбанківський курс договору), та на дату укладання цього договору становить 10 140 720 грн., у тому числі, ПДВ 1 690 120 грн. (вартість майна). Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (міжбанківський курс Акту приймання-передачі), відповідно до умов п. 2.1.1 договору.

Сторони погодили використовувати банківські дні для визначення міжбанківського курсу. Сторони погодили, що лізингодавець залишає за собою право використовувати у якості Міжбанківського курсу середньозважений курс долару США, встановлений на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua на власний розсуд.

Згідно пунктів 3.1.-3.4. договору від 07.06.2021р., усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору (графік) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому договорі.

Авансовий платіж є першим лізинговим платежем, що складає 20,00% від вартості майна. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті фактичної оплати, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі - міжбанківський курс фактичної оплати).

За надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію в розмірі 4 650 доларів США у строк до 30.07.2021 року. Комісія сплачується лізингоодержувачем на поточний рахунок лізингодавця в національній валюті за міжбанківським курсом фактичної оплати.

Розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума кожного лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної, суми (в доларах США), зазначеної в графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (міжбанківський курс графіку). Такий порядок застосовується до усіх Лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором.

Сторони домовились, що при зміні Міжбанківського курсу фактичної оплати, Міжбанківського курсу Графіку, Міжбанківського курсу акту приймання-передачі по відношенню до Міжбанківського курсу договору, пропорційно автоматично змінюється і ціна договору в гривні, і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору в гривні.

Пунктами 4.1.-4.3. договору від 07.06.2021р. №31АА-21 сторони визначили, що предмет лізингу передається лізингодавцем та приймається, в лізинг лізингоодержувачем впродовж 60 календарних днів від сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії, зазначеної в п. 3.3 договору. Передача Лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: 49041, м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, буд. 62а. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання Акта приймання-передачі майна. Предмет лізингу повинен знаходитися на місці експлуатації за адресою: Україна, 44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ганни Жежко, будинок 9.

Згідно п. 5.1. договору №31АА-21, майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати лізингодавцю всієї суми лізингових платежів в розмірах та у терміни, передбачені графіком, в тому числі, сплати лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеної у акті приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов договору. Підтвердженням переходу права власності від лізингодавця до лізингоодержувача є підписаний між сторонами відповідний договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу.

Відповідно до п.п. 11.1., 11.2. договору від 07.06.2021р., ціна договору становить гривневий еквівалент 413 807,45 доларів США, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 11 280 391,09 грн., у тому числі ПДВ 1 690 120 грн. (ціна договору). Ціна договору складається з гривневих еквівалентів: вартості майна, винагороди лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно та одноразової комісії, визначених у доларах США.

Згідно п. 12.1. договору №31АА-21, строк дії договору з 07 червня 2021 року по 20 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору.

Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу від 07.06.2021р. №31АА-21 "Специфікація майна", сторонами визначено основні дані об`єкта лізингу - колісний трактор Case IH модель Steiger 500, сер. №JEEZC500VMF501231, 2021р.в., вартість майна з урахуванням ПДВ 372 000 доларів США.

Додатком №2 до договору фінансового лізингу від 07.06.2021р. №31АА-21 "Графік внесення лізингових платежів" сторонами погоджено графік сплати лізингових платежів, згідно якого:

- строк платежу 30.07.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 74 400 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 0,00 доларів США, загальна суму лізингового платежу 74 400 доларів США;

- строк платежу 20.08.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0.00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 3228,76 доларів США, загальна суму лізингового платежу 3228,76 доларів США;

- строк платежу 20.09.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0.00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2935,23 доларів США, загальна суму лізингового платежу 2935,23 доларів США;

- строк платежу 20.10.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 3816,31 доларів США, загальна суму лізингового платежу 41016,31 доларів США;

- строк платежу 20.11.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2433,80 доларів США, загальна суму лізингового платежу 39 633,80 доларів США;

- строк платежу 20.12.2021р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2128,04 доларів США, загальна суму лізингового платежу 39 328,04 доларів США;

- строк платежу 20.01.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2825,67 доларів США, загальна суму лізингового платежу 2825,67 доларів США;

- строк платежу 20.02.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1712,22 доларів США, загальна суму лізингового платежу 1712,22 доларів США;

- строк платежу 20.03.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1895,67 доларів США, загальна суму лізингового платежу 1895,67 доларів США;

- строк платежу 20.04.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2764,52 доларів США, загальна суму лізингового платежу 2764,52 доларів США;

- строк платежу 20.05.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1895,67 доларів США, загальна суму лізингового платежу 1895,67 доларів США;

- строк платежу 20.06.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1834,52 доларів США, загальна суму лізингового платежу 1834,52 доларів США;

- строк платежу 20.07.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2593,17 доларів США, загальна суму лізингового платежу 2593,17 доларів США;

- строк платежу 20.08.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 0,00 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1895,67 доларів США, загальна суму лізингового платежу 1895,67 доларів США;

- строк платежу 20.09.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 1699,99 доларів США, загальна суму лізингового платежу 38 899,99 доларів США;

- строк платежу 20.10.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 2067,28 доларів США, загальна суму лізингового платежу 39 267,28 доларів США;

- строк платежу 20.11.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 37 200 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 966,18 доларів США, загальна суму лізингового платежу 38166,18 доларів США;

- строк платежу 20.12.2022р., сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 74 400 доларів США, винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, без ПДВ 464,75 доларів США, загальна суму лізингового платежу 74 864,75 доларів США.

28 липня 2021 року між сторонами підписано акт приймання-передачі предмета лізингу в користування за договором фінансового лізингу від 07.06.2021р. №31АА-21, що виступає додатком №3 до договору.

У відповідності до підписаної між сторонами та скріпленої відтисками печаток суб`єктів господарювання видаткової накладної №5341233 від 28.07.2021р. ТОВ "ТД "Агроальянс" було відпущено, а ПП "ФГ "Західний Буг" через представника Троцюк Ю.Ю. (згідно довіреності №37 від 28.07.2021р.) отримано визначений у Специфікації майна та у акті приймання-передачі предмета лізингу колісний трактор Case IH модель Steiger 500, сер. №JEEZC500VMF501231, 2021р.в.

Згідно п. 10.3. договору від 07.06.2021р. №31АА-21, у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані в графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви.

Сторони погодили використовувати банківські дні для визначення міжбанківського курсу. Сторони погодили, що лізингодавець залишає за собою право використовувати у якості Міжбанківського курсу середньозважений курс долару США, встановлений на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua на власний розсуд (п. 2.1. договору від 07.06.2021р. №31АА-21).

Судом встановлено, що згідно графіку сплати лізингових платежів, ПП "ФГ "Західний Буг" у строк до 20 серпня 2022 року мало сплатити позивачу 216 063,58 доларів США загальної суми частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди. Однак, на виконання умов договору відповідачем у період з липня 2021 року по серпень місяць 2022 року була здійснена лише часткова сплата лізингових платежів (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) на суму 180 942,34 доларів США.

З метою досудового врегулювання спору щодо невиконання ПП "ФГ "Західний Буг" своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу №31АА-21, позивачем 11.08.2022р. на адресу боржника було направлено вимогу за №220822/1 від 11.08.2022р. про сплату заборгованості у розмірі 35 121,24 дол. США та нарахованих додатково у зв`язку із простроченням платежів 70% річних 21 970,27 дол. США.

Відтак, судом встановлено, що відповідачем на час звернення позивачем до суду з відповідним позовом не було сплачено 35 121,24 доларів США загальної суми частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди, що згідно встановленого Міжбанківського курсу на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua на дату, що передує даті складання ним позовної заяви (1 дол. США = 37,6730 грн. станом на 16.08.2022р.), становило 1 285 449,47 грн.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості. При цьому до розміру пред`явлених позовних вимог позивачем було включено вимоги щодо стягнення на його користь з відповідача 21 970,28 дол. США (еквівалент 827 686,35 грн.) 70% річних від простроченої оплатою суми.

Відповідно до ст. 144 ГК України, майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 Цивільного кодексу України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Згідно ст. 15 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Відповідно ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором.

З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір лізингу предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами змінений чи розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем після звернення позивача з позовом до суду (05.09.2022р.) та після відкриття судом провадження у справі (13.09.2022р.) було проведено із позивачем розрахунків на загальну суму 1 388 806,42 грн., зокрема було сплачено повністю ініційовану до стягнення в судовому порядку суму основного боргу (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) в розмірі 1 285 449,47 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями №1022 від 17.08.2022р. на суму 113 468,92 грн., №1055 від 18.08.2022р. на суму 110 000 грн., №1060 від 19.08.2022р. на суму 100 000 грн., №1066 від 23.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1076 від 24.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1103 від 26.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1111 від 29.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1123 від 31.08.2022р. на суму 50 000 грн., №1149 від 02.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1162 від 02.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1174 від 05.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1190 від 06.09.2022р. на суму 50 000 грн., №1191 від 06.09.2022р. на суму 973,88 грн., №1192 від 06.09.2022р. на суму 7 687,51 грн., №1193 від 06.09.2022р. на суму 67 105,04 грн., №1194 від 06.09.2022р. на суму 71 415,58 грн., №1197 від 06.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1237 від 09.09.2022р. на суму 100 000 грн., №1279 від 14.09.2022р. на суму 18 155,49 грн., №1306 від 21.09.2022р. на суму 100 000 грн.

Здійснення відповідачем відповідних розрахунків стороною позивача не заперечується.

Натомість, 27 жовтня 2022 року до суду від позивача за №221026/3 від 26.10.2022р. поступило клопотання про уточнення позовних вимог, а також уточнена позовна заява ТОВ "ТД "Агроальянс" від 26.10.2022р. №221026/2 відповідно до котрих товариством в порядку збільшення пред`явлених позовних вимог та в порядку зміни предмету спору у справі ініціювалось питання стосовно стягнення з ПП "ФГ "Західний Буг" на користь ТОВ "ТД "Агроальянс" 3 537 137,55 грн., в тому числі, 2 558 214,82 грн. збільшеної суми заборгованості по сплаті лізингових платежів (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) згідно укладеного договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. та додатку №2 до договору Графік внесення лізингових платежів, а також 978 922,73 грн. збільшеної суми 70% річних від прострочених платежів.

Ухвалою від 05.12.2022р. було задоволено клопотання ТОВ "ТД "Агроальянс" про збільшення пред`явлених до відповідача позовних вимог та постановлено здійснювати розгляд справи по суті з врахуванням нового предмета та загальної ціни позову: стягнення 3 537 137,55 грн. (2 558 214,82 грн. заборгованості та 978 922,73 грн. 70% річних).

Судом констатується, що згідно графіку сплати лізингових платежів, ПП "ФГ "Західний Буг" у строк до 20 жовтня 2022 року включно повинно було сплатити лізингодавцю 296 126,52 доларів США (як частин вартості предмету лізингу, так і платежів, як винагороди). На виконання умов договору та одночасно із порушенням цих умов відповідачем була здійснена часткова сплата лізингових платежів на загальну суму 228 220,73 доларів США.

Відтак, судом з`ясовано, що відповідачем не сплачено 67 905,79 доларів США, що згідно встановленого Міжбанківського курсу на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua на дату, що передує даті складання ним позовної заяви (1 дол. США = 37,6730 грн. станом на 26.10.2022р.), складає 2 558 214,82 грн.

Також судом встановлено, що сума заборгованості 67 905,79 доларів США включає в себе наступні частини вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди: 356,20 дол. США заборгованості по платежах періоду квітня місяця 2022 року, 28 282,31 дол. США заборгованих платежів із встановленим та простроченим терміном оплати до 20.09.2022р., а також 39 267,28 дол. США заборгованих платежів із встановленим та простроченим терміном оплати до 20.10.2022р.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між суб`єктами господарювання договору лізингу, передачу ТОВ "ТД "Агроальянс" на виконання його умов відповідачу сільськогосподарської техніки, отримання останньої ПП "ФГ "Західний Буг" та не проведення при цьому всіх належних лізингових платежів, суд дійшов висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 67 905,79 дол. США (еквівалент 2 558 214,82 грн.), повну підтвердженість позову в цій частині належними та допустимими доказами.

При цьому судом враховується визнання відповідачем обставин існування заборгованості у визначеному розмірі, відсутність відповідних спростувань чи заперечень стосовно суми боргу сторони-боржника.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 692 ЦК України, продавець має право вимагати не тільки оплати товару (тобто стягнення грошових коштів у розмірі покупної ціни проданого майна), а й сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - це прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Такі висновки сформульовано в пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17.

У частині 3 статті 692 ЦК України зазначений термін використано у другому значенні. Тобто, під сплатою процентів за користування чужими грошовими коштами розуміється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно зі статтею 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020р. (справа №910/4590/19), зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п. 43 мотивувальної частини постанови).

Відтак, суд констатує, що законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу та три відсотки річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, однак, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання (аналогічний правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2018 року у справі №913/70/18).

Судом наголошується, що положеннями п. 8.1 договору фінансового лізингу від 07.06.2021р. №31АА-21 сторонами було узгоджено, що при порушенні лізингоодержувачем строку оплати буть-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти процентів річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України.)

Визначені положення угоди стосовно встановлення іншого (70%), ніж передбаченого законом (3%) розміру відсотків річних відповідають положенням законодавчих актів, сторонами зміненими не були, договір в цій частині недійсним не визнавався, як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання в частині сплати лізингових платежів (у строки, розміру та порядку, визначених угодою) не виконав, допустив прострочення платежів та існування у ті чи інші періоди тих чи інших сум лізингових заборгованостей, у зв`язку з чим сплата відсотків річних на рівні 70% є його договірним зобов`язанням.

Відтак, позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та з урахуванням п. 8.1. договору фінансового лізингу №31АА-21, при зверненні до суду з відповідним позовом, при подальшому збільшенні позовних вимог у відповідній частині, було нараховано відповідачу 25 984,73 дол. США 70% річних від простроченої суми (еквівалентно 978 922,73 грн.)

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення суми 70 відсотків річних, перевіривши методику та періоди її нарахування, проаналізувавши надані позивачем як при поданні основного позову до суду, так і при збільшенні позовних вимог розрахунки, суд вважає, що останні відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підставними.

При цьому враховуються обставини, за котрих відповідачем фактично не спростовуються вимоги позивача в цій частині шляхом подання відповідних заперечень, або контррозрахунків.

Судом встановлено та зауважується, що нарахування відсотків річних у визначеному позивачем розмірі розпочинається з 20.10.2021р. та завершується 20.10.2022р. з врахуванням сум заборгованостей по сплаті вартості предмету лізингу та винагороди лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, котрі існували у ПП "ФГ "Західний Буг" у ті чи інші періоди та у тих чи інших розмірах, з врахуванням проведених часткових розрахунків.

При цьому, вирішуючи питання задоволення відповідних позовних вимог ТОВ "ТД "Агроальянс", здійснюючи аналіз поданих відповідачем на адресу суду клопотань (відображені у відзиві від 28.09.2022р. на позовну заяву та у додаткових поясненнях від 20.12.2022р. на уточнену позовну заяву), судом зауважується наступне:

У постанові від 14.04.2021р. у справі №922/1716/20 щодо можливості встановлення сторонами договору більшого відсотка річних, ніж передбаченого ст. 625 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що стаття 625 ЦК України надає можливість кредитору боржника, якщо він прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

За змістом частини четвертої статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Норма щодо трьох процентів річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивною та застосовуються у разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, сторони у пункті 8.1 договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. визначили інший розмір процентів річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, - 70% річних від суми простроченого лізингового платежу.

Разом з тим, закріпивши принцип свободи договору у ЦК України, законодавець також визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, зокрема, всупереч принципам справедливості, добросовісності, розумності.

Згідно з правовим висновком, що сформульований у постанові від 18.03.2020р. у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19), щодо можливості зменшення (відмови у стягненні) судом загального розміру процентів річних, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

- справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин (пункт 8.20);

- закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах (пункт 8.26);

- господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32);

- якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (пункт 8.33);

- відповідно до положень статті 611, частини 3 статті 692, статті 625 ЦК України, які регулюють відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання (пункт 8.34);

- звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру (пункт 8.36);

- з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у статті 233 ГК України, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (пункти 8.37 -8.38).

Відтак, суд вважає, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді 70 процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір процентів до 3%, а тому, на думку суду, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягатиме сума відсотків річних (на рівні 3% від простроченої до оплати суми) 1 113,66 дол. США (еквівалент 41 954,92 грн.)

В решті відповідних позовних вимог (24 871,07 дол. США, еквівалент 936 967,81 грн.) в позові слід відмовити.

При цьому судом враховуються також і обставини, за котрих відповідачем в повній мірі визнаються пред`явлені позовні вимоги в частині стягнення залишку заборгованих лізингових платежів, не заперечуються вимоги стосовно розмірів, періодів нарахування відсотків річних, вчиняються дії, спрямовані на погашення існуючих сум заборгованостей, врегулювання спірних питань шляхом розрахунків. Зауважує суд в даній частині те, що нараховані при первинному зверненні з позовом до суду відсотки річних становили майже 65% суми основного боргу, а при збільшенні позовних вимог майже 40% суми основного боргового зобов`язання, що, на переконання суду, є непропорційно великим.

В даній частині позовних вимог судом враховується також наступне:

Відповідно до долучених відповідачем на стадії підготовчого провадження у справі платіжних документів, зокрема, платіжних доручень №1195 від 06.09.2022р. на суму 6 404,20 грн., №1196 від 06.09.2022р. на суму 821,77 грн., №1253 від 12.09.2022р. на суму 24 561,89 грн., ПП "ФГ "Західний Буг" за визначеними позивачем в договорі фінансового лізингу від 07.06.2021р. платіжними реквізитами ТОВ "ТД "Агроальянс", із призначенням платежу: "штрафні санкції за липень, серпень, грудень згідно договору фінансового лізингу №31АА-21 від 0706.2021" було проведено із позивачем розрахунків по санкціях на суму 31 787,86 грн.

Статтею 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

При цьому, можливість застосування ст. 534 ЦК України ставиться в залежність від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦК України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту "Призначення платежу" чи помилковим призначенням чи як загальна підстава - на виконання договору, згідно рахунку або погашення кредиторської заборгованості тощо, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України.

Правовою підставою для даного висновку є Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (п.3.8), затверджена постановою Національного банку України від 21.01.2004р. №22, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.

Частиною першою статті 1089 ЦК України визначено, що за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувач) у цьому чи іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Пунктом 32.3 статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п. 22.6 ст. 22 Закону.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України №22 від 21.01.2004р. (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.3 Інструкції, її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання останніми.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу здійснюється за таким видом розрахункового документу, як платіжне доручення.

Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 1.4 Інструкції, платіжним дорученням є розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до положень пунктів 3.1 та 3.7 Інструкції, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

У пункті 2.9 Інструкції зазначено, що банк не має права робити виправлення в розрахунковому документі клієнта, за винятком випадків, обумовлених пунктом 2.26 цієї глави та іншими нормативно-правовими актами Національного банку.

Платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі (п. 2.29 Інструкції).

З правового аналізу вказаних приписів законодавства слідує, що заповнення реквізиту призначення платежу платіжного доручення належить виключно платнику.

Тобто, платник може змінити реквізит "призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення; відповідно, отримувач коштів, в свою чергу, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Спрямування коштів на погашення інших заборгованостей, ніж ті, що визначені в призначенні платежу може мати місце лише у випадку відсутності чіткого зазначення призначення платежу.

Суд констатує, що в платіжних дорученнях №1195 від 06.09.2022р., №1196 від 06.09.2022р., №1253 від 12.09.2022р., відповідні платежі було визначено не інакше як "штрафні санкції за липень, серпень, грудень згідно договору фінансового лізингу №31АА-21 від 0706.2021".

Визначені платежі на означені суми були прийняті одержувачем - ТОВ "ТД "Агроальянс" беззаперечно. Відповідно, отримавши визначені кошти, позивач повинен був зарахувати останні за визначеним призначенням платежів, або ж здійснити невідкладне повернення коштів платнику - ПП "ФГ "Західний Буг" у зв`язку із помилковістю сплати, що позивачем виконано не було.

В ході підготовчого судового провадження у справі позивачем будь-яких пояснень стосовно визначеної дії надано не було, відповідне клопотання ПП "ФГ "Західний Буг" про закриття провадження у справі в частині стягнення сплачених 31 787,86 грн. відсотків річних залишено без відповіді та реагування.

Судом констатується, що відповідно до положень п.п. 8.2, 8.4, 8.5 договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р.:

п. 8.2 при порушенні лізингоодержувачем зобов`язань щодо зобов`язань передбачених п. 6.4.3, п. 6.4.4 або/та інших зобов`язань стосовно технічного обслуговування, здійснення технічного обслуговування, передбаченого цим договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 5% ціни договору.

п. 8.4 у випадку, якщо впродовж семи календарних днів з моменту вилучення у лізингоодержувача майна (повністю або частково) на підставі п. 6.1.1 договору лізингодавець не отримає від лізингоодержувача підписані ним податкові та видаткові накладні на вилучене майно, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 20% ціни договору, зазначеній в п. 11.1 договору.

п. 8.5 у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення майна на вимогу лізингодавця лізингоодержувач несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості майна, за кожен день невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення майна.

Ініціюючи відповідний позов та звертаючись до суду з відповідними вимогами, позивачем ініціювалось питання стосовно стягнення на його користь з відповідача лише сум основної заборгованості по сплаті лізингових платежів та нарахованої суми 70% річних. При цьому вимог про стягнення з боржника будь-яких нарахованих сум штрафних санкцій не пред`явлено.

Не надано позивачем суду відповідних доказів порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу в частині зобов`язань щодо технічного обслуговування переданого у лізинг транспортного засобу, вчиненні лізингодавцем дій, спрямованих на вилучення у лізингоодержувача майна та неотримання від лізингоодержувача у зв`язку з цим податкових та видаткових накладних на вилучене майно, доказів невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення майна на вимогу лізингодавця, що, у відповідності до положень п.п. 8.2, 8.4, 8.5 договору фінансового лізингу №31АА-21, надавало б можливості ТОВ "ТД "Агроальянс" здійснювати нарахування відповідних сум штрафних санкцій та подальшого можливого зарахування здійснених відповідачем платежів саме в оплату таких санкцій.

Судом повторно засвідчується, що за змістом ст. 625 ЦК України, нарахування відсотків річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі нарахування становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, зобов`язання зі сплати річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Здійснюючи в адресу суду 30.09.2022р. скерування відзиву на позовну заяву, заявляючи при цьому клопотання про зменшення заявленого позивачем у справі розміру відсотків річних до 3% та погоджуючись із сумою таких відсотків на рівні 35 404,16 грн., відповідачем ініціювалось питання щодо закриття провадження у справі в частині стягнення 31 787,86 грн. відсотків річних у зв`язку з відсутністю предмету спору, зокрема, з огляду на сплату визначеної суми відсотків річних згідно платіжних доручень №1195 від 06.09.2022р., №1196 від 06.09.2022р., №1253 від 12.09.2022р.

За визначених обставин, суд вважає, що кошти на загальну суму 31 787,86 грн. згідно платіжних доручень №1195 від 06.09.2022р., №1196 від 06.09.2022р., №1253 від 12.09.2022р. скеровувались ПП "ФГ "Західний Буг" отримувачу - ТОВ "ТД "Агроальянс" не інакше, як в рахунок визнаних відповідачем сум відсотків річних, відтак зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про існування підстав для закриття провадження у справі в частині пред`явлених позивачем до відповідача позовних вимог про стягнення відсотків річних на суму 31 787,86 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Означені обставини були підтверджені та не заперечені присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи по суті представником позивача, котрий усними поясненнями засвідчив зарахування, на його думку, ТОВ "ТД "Агроальянс" коштів в сумі 31 787,86 грн. саме із спрямуванням останніх, визначеному п. 8.1 договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. (сплата відсотків річних , нарахованих за порушення строків оплати лізингових платежів).

З огляду на викладене, приймаючи до уваги здійснені та засвідчені висновки, до стягнення з ПП "ТД "Західний Буг" на користь ТОВ "ТД "Агроальянс" підлягатимуть відсотки річних на суму 10 167,06 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Здійснюючи розподіл між сторонами понесених судових витрат суд зауважує наступне:

- звертаючись з позовом до суду (первинні позовні вимоги) ТОВ "ТД "Агроальянс" в дохід Державного бюджету України було сплачено судовий збір на суму 31 697,05 грн. (платіжне доручення №14970 від 19.08.2022р.) Як встановлено судом та не заперечується представником позивача, під час підготовчого провадження у справі відповідачем у відповідності до платіжного доручення №1335 від 29.09.2022р. із призначенням платежу: "відшкодування судового збору за договором лізингу №31АА-21" було відшкодовано позивачу визначені судові витрати в повному розмірі, що свідчить про врегулювання означеного питання між сторонами, проведення відшкодування коштів відповідачем в користь позивача.

- при зверненні до суду із клопотанням про уточнення позовних вимог та уточненою позовною заявою, під час збільшення пред`явлених позовних вимог, позивачем до відповідних матеріалів було долучено платіжне доручення від 31.10.2022р. №16799 про сплату в дохід Державного бюджету України судового збору за розгляд судом збільшених позовних вимог в розмірі 21 360,02 грн.

Приймаючи висновки суду про повне підтвердження пред`явлених вимог належними та допустимими доказами, доведення спору до розгляду судом з вини відповідача, а також обставини, за котрих часткова сплата відсотків річних відбулась під час судового провадження у справі, суд вважає, що відповідні витрати позивача на суму 21 360,02 грн. судового збору слід покласти відшкодуванням на ПП "ФГ "Західний Буг".

Керуючись ст.ст. 13, 73-80, 129, 231, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Фермерське господарство "Західний Буг" (м. Володимир, вул. Ганни Жежко, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (м. Дніпро, Запорізьке шосе, 62А, ) 2 558 214,82 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів (частин вартості предмету лізингу та платежів, як винагороди) згідно укладеного договору фінансового лізингу №31АА-21 від 07.06.2021р. та додатку №2 до договору Графік внесення лізингових платежів, 10 167,06 грн. відсотків річних, а всього 2 568 381,88 грн. та 21 360,02 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 936 967,81 грн. відсотків річних в позові відмовити.

4. Провадження у справі в частині стягнення 31 787,86 грн. відсотків річних закрити.

5. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З врахуванням положень ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення

складено 28.12.2022р.

Суддя В. А. Войціховський

рішення направити:

- ТОВ "ТД "Агроальянс" (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3);

- ПП "ФГ Західний Буг" ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4).