РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.12.2022Справа № 910/9880/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум"

до Приватного акціонерного товариства "Есма"

про стягнення 291 488,07 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергум" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Есма" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу від 19.11.2020 у розмірі 291 488,07 грн, яка складається з суми основного боргу у розмірі 200 632,11 грн, пені у розмірі 36 916,31 грн, інфляційних втрат у розмірі 47 195,12 грн, 3% річних у розмірі 6 744,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч умовам договору ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії від 19.11.2020 у повному обсязі не здійснив оплату за отриману електричну енергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 05.10.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та зазначає про відсутність заборгованості, оскільки різниця між даними, зазначеними в акті прийому-передачі електроенергії №2801 від 31.07.2012 (425 536 кВтг) та фактичним споживанням (325 536 кВтг на підставі даними лічильників та перерахунку здійсненого ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") становить 100 000 кВтг. Вартість 100 000 кВтг електричної енергії (за ціною 2,07173 грн/кВтг, діючого в липні 2021 року та вказаної в Акті приймання-передачі) становить 207 173 грн (без ПДВ) та 248 607, 60 грн з ПДВ, що перевищує заявлену позивачем суму заборгованості відповідача за договором (200 632,11 грн).

Одночасно з відзивом відповідач подав клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі".

Відповідно до ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" надало не вірні відомості позивачу щодо електричної енергії, тож відповідач вважає, що рішення суду в даній справі може вплинути на права і обов`язки ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі".

Суд, за результатом дослідження матеріалів справи, дійшов висновку, що рішення суду в даній справі жодним чином не може вплинути на права та обов`язки ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", що свідчить про відсутність підстав для залучення до участі у справі третьою особою.

03.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Есма" (споживач) укладено договір ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 2.1 договору, постачальник зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору. При цьому, споживач разом із заявою до договору та не пізніше 01 грудня кожного поточного року надає постачальнику на погодження відомості про розмір очікуваного помісячного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди наступного року (додаток до договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, а відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем, та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 3.3 договору споживач зобов`язаний надати постачальнику повідомлення з погодинним обсягом купівлі-продажу електричної енергії на розрахунковий місяць до 10:00 год дев`ятнадцятого числа місяця, що передує постачальному.

Відповідач щоденно, відповідно до п. 3.4 договору, не пізніше 10 години дня, наступного за днем постачання, надає постачальнику інформацію щодо фактичного обсягу споживання за попередню добу, а до третього числа місяця, наступного за звітним, надає повну інформацію з погодинним обсягом за місяць постачання. У випадку відсутності таких даних або у разі розбіжностей показів між лічильником споживача та даними отриманими з платформи ММS або дані, надані Оператором системи розподілу, постачальник використовує дані, отримані з платформи MMS, або дані, надані Оператором системи розподілу. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних постачальника послуг комерційного обліку (Оператора комерційного обліку) постачальник до шостого числа місяця, наступного за місяцем поставки складає, підписує і скріплює печаткою попередній Акт приймання-передачі електричної енергії та направляє його споживачу.

Як свідчать матеріали справи, у період з січня 2021 року по червень 2021 року позивачем та відповідачем підписано акти прийому-передачі електроенергії на загальну суму 4 336 422,61 грн, № 66 від 31.01.2021 на суму 821 076,26 грн, №412 від 28.02.2021 на суму 799 122,40 грн, №842 від 31.03.2021 на суму 744 718,39 грн, №1245 від 30.04.2021 на суму 815 899,21 грн, №1613 від 31.05.2021 на суму 469 414,44 грн, №2304 від 30.06.2021 на суму 686 191,91 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію акту прийому-передачі електроенергії №2801 від 31.07.2021 на суму 1 057 914,84 грн, який складений лише позивачем, відповідачем зазначений акт не підписаний.

Згідно п. 3.5 договору споживач протягом двох робочих днів з дати одержання актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі. У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 3.4 договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних постачальника та/або документів, інформації, які складаються або надаються постачальником послуг комерційного обліку до врегулювання розбіжностей відповідно до договору або в судовому порядку.

Доказів мотивованої відмови від підписання акту №2801 матеріали справи не містять.

У відзиві відповідач зазначив про те, що ним було подано заяву від 11.08.2021 до ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" про перерахунок кількості спожитої електроенергії в липні 2021 року.

Проте доказів, які б свідчили про вчинення ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" коригування обсягу спожитої відповідачем електричної енергії у липні 2021 року матеріали справи не містять та суду не надано.

Втім, в матеріалах справи міститься лист ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" №3/01/21/15846 від 27.06.2022, в якому відображено про споживання відповідачем електричної енергії в липні 2021 року в кількості 425 536 кВтг.

Таким чином, вартість спожитої відповідачем електричної енергії в липні 2021 року становить у розмірі 1 057 914,84 грн.

Отже, відповідач зобов`язаний сплатити обсяг спожитої електричної енергії в загальному розмірі 5394 337,45 грн за період з січня по липень 2021 року.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 4.1 Комерційної пропозиції, що є додатком №2 до договору, оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється за наступним графіком: 30 % -10-го числа поточного місяця, 30 % -20-го числа поточного місяця, 30 % -30-го числа поточного місяця, 10 % - по факту отриманню акту передачі, але не пізніше десятого числа наступного місяця за місяцем споживання.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу від 19.11.2020, розрахунку за поставлену позивачем електричну енергію в повному обсязі не здійснив, сплативши лише 5 193 705,34 грн, про що свідчить наявний у матеріалах справи реєстр надходжень коштів на рахунки ТОВ "Енергум" за період 04.01.2021 по 16.09.2021, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 200 632,11 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу електричної енергії та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати електроенергії підтверджений матеріалами справи, її фактичними обставинами та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за поставлену позивачем електроенергію в сумі 200 632,11 грн.

Пунктом 7.1 додатку №2 до договору сторони визначили, що у разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,10% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду, але не більше ніж за шість місяців.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати поставленої позивачем електроенергії, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 36 916,31 грн підлягає задоволенню.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 6 744,53 грн та інфляційні втрати у розмірі 47 195, 12 грн.

Судом перевірено розрахунки інфляційних витрат та 3% річних, та встановлено, що надані розрахунки є арифметично правильним, у зв`язку з чим означені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладених обставин, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Есма" (03115, м. Київ, вул. Краснова, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5, літера А, оф. 320, ) 200 632 (двісті тисяч шістсот тридцять дві) грн 11 коп. основного боргу, 36 916 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 31 коп. пені, 47 195 (сорок сім тисяч сто дев`яносто п`ять) грн 12 коп. інфляційні втрати, 6 744 (шість тисяч сімсот сорок чотири) грн 53 коп. 3% річних та 4 372 (чотири тисячі триста сімдесят дві) грн 32 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна