ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2677/22
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за охорону вантажу

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: Русанова В.В., довіреність від 23.12.2021, адвокат

Від відповідача: Фурманюк І.В., довіреність від 30.12.2021, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами у сумі 1713081,36 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 102251,76 грн. та збір за охорону вантажу у сумі 7313,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2022 року залізницею були прийняті до перевезення на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" порожні власні вагони до станції призначення Терни Придніпровської залізниці. У зв`язку з несвоєчасним забиранням вагонів, що прибували на адресу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на станції призначення, а також підходах до неї, затримувались вагони, за що нараховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу та збір за охорону вантажу.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає, що порожні вагони були подані залізницею під навантаження відповідачу у довоєнний час, проте ці ж вагони залізницею для перевезення забрані не були і за ці ж вагони залізниця нараховує плату за користування вагонами. Відповідач також вказує, що заявки на вагони згідно п.2.2.3 договору відповідачем не подавалися, з чого випливає відсутність вини відповідача. Крім того, відповідач зазначає про виняткові умови, які є підставою для звільнення від відповідальності, зокрема, посилається на запровадження комендантської години та на проведення бойових дій на якій розташована станція відправлення та/або будь-яка станція на шляху прямування.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, вказує про те, що затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення Терни за спірними наказами відбулася з урахуванням фактичної проїзної обстановки, що склалася на дільниці. На час дії спірних наказів на коліях станції Терни вже були затримані вагони, які не забиралися відповідачем на під`їзну колію, що зафіксовано актами ГУ-23. При цьому, заявка відповідача доставити на його адресу в першу чергу затримані вагони з підтвердженням готовності їх прийняти на під`їзну колію відсутня. Стосовно посилання відповідача на воєнний стан, залізниця зазначає, що введений з 24.02.2022 в Україні воєнний стан не є підставою для звільнення від відповідальності. На думку позивача, відповідачем не доведено, яким чином саме ця обставина вплинула на факт затримки спірних вагонів. Також, за поясненнями позивача, запровадження комендантської години жодним чином не стосується роботи відповідача в нічний час, оскільки вагони забираються на під`їзну колію та здаються з під`їзної колії цілодобово. Жодних письмових повідомлень про те, що відповідач не здійснював свою роботу в період комендантської години на адресу позивача не надходило. Акти загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності, згідно телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 не складалися.

Від позивача надійшли також додаткові пояснення, у яких зазначає, що жодних письмових повідомлень про те, що Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не здійснювало свою роботу в нічний час на адресу позивача не надходило. Заперечення відповідача, наведені ним при підписанні відомостей ф. ГУ-46 та накопичувальних карток ф.ДФУ-92 на думку позивача не стосуються нарахування спірних сум в період дії комендантської години. Також позивач звертає увагу, що від відповідача не надходило жодних пропозицій щодо внесення змін до п.п.5, 9, 10 договору про експлуатацію в частині подавання/забирання вагонів в нічний час. Крім того, позивач зауважує про підписання відповідачем актів загальної форми в нічний час, що додатково свідчить про те, що відповідач не припиняв роботи в нічний час. Позивач додатково звертає увагу про можливість відповідача забрати затримані вагони на підходах до станції призначення у денний час, але цього зроблено не було з 25.02.2022 по 23.03.2022.

Від позивача надійшли акти взаємних розрахунків з доказами направлення відповідачу.

Від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи підписаних актів звірки взаємних розрахунків (із контрозрахунком) та доказами направлення їх позивачу.

Також від відповідача надійшли заперечення, у яких також посилається на телеграмне розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 з якого вбачається, що рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні" (далі - Перелік). Відповідач зазначає, що визначені у переліку обставини передбачають звільнення замовників послуг від обов`язку вносити плату за користування вагонами у разі запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. В такому разі до часу користування вагонами не входить час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями Російської Федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або будь-які станції на шляху прямування. В такому разі до часу користування вагонами не включається час ведення бойових дій, тимчасової окупації території збройними формуваннями Російської Федерації, протягом якого була відсутня фактична можливість надання послуг перевізником.

Пунктом 1.1. вищезазначеного телеграмного розпорядження передбачено довести до відома причетних зазначену інформації; організувати виконання, в тому числі перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні (24.02.2022); скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно рішення Правління.

Відповідач зауважує, що на території Дніпропетровської області згідно розпоряджень начальника обласної військової адміністрації Дніпропетровської обласної Державної адміністрації було введено комендантську годину: з 24.02.2022 з 22:00 до 06:00; з 29.03.2022 з 21:00 до 06:00; з 18.04.2022 з 22:00 до 05:00; з 10.05.2022 з 23:00 до 05:00 (до закінчення строку дії воєнного стану в Україні.)

Відповідач зазначає, що незважаючи на введення в дію по Дніпропетровській області починаючи з 24.02.2022 комендантської години та телеграмне розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 АТ "Українська залізниця" було здійснено нарахування плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажів та збору за охорону без урахування комендантського часу. Перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні не зроблено. Тому відповідач не може погодитись з нарахованими позивачем сумами плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажів та збору за охорону. Відповідач просить використати розрахунок плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажів та збору за охорону здійснений відповідачем.

Позивачем подані пояснення у яких зауважує про те, що галузь залізничного транспорту входить до переліку секторів критичної інфраструктури, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109. Позивач зазначає, що працівники станцій задіяні в роботі залізниці - об`єкта критичної інфраструктури як у денний так і в нічний час і мають забезпечувати її безперервне та стабільне функціонування. Змінні працівники прибувають на територію станції для роботи в нічний час до початку комендантської години і залишають її після закінчення комендантської години. Позивач вказує, що будь-які документи, які б забороняли роботу залізничної станції Терни Придніпровської залізниці під час комендантської години відсутні. В спірний період робота станції Терни та під`їзної колії Приватного акціонерного товраиства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", що примикає до станцій Терни і Рядова, не припинялася ані в денний, ані в нічний час. Вагони подавалися на під`їзну колію та поверталися з під`їзної колії цілодобово, в тому числі, і в період дії комендантської години. Даний факт підтверджується наданими до матеріалів даної справи пам`ятками ф. ГУ-45 про подавання/забирання вагонів, складеними в нічний час. Крім того, складені на станції Терни та підписані з боку вантажовласника акти загальної форми (копії є в матеріалах справи), що містять початок та закінчення затримки, вказують на ту обставину, що відповідач не припиняв свою роботу в тому числі і в нічний час, який входить в період затримки за кожним з актів. Жодних письмових повідомлень про те, що підприємство відповідача не здійснювало свою роботу в нічний час на адресу позивача не надходило. До того ж, позивач зазначає що затримка спірних вагонів відбувалася на тільки на коліях станції Терни, а й на станціях П`ятихатки та Воскобійня, які є станціями підходу на шляху прямування поїзда. Натомість, в телеграмі №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 йдеться про запровадження комендантської години та відповідно складання актів ф.ГУ-23 на території, на якій розташована станція відправлення та /або станція призначення. Враховуючи вищевикладене, позивач не вбачав підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності, згідно телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022.

Відповідачем подані додаткові пояснення у яких вказує що використовує вагони для перевезення готової продукції за напрямками Донецька залізниця (ПрАТ "МК "Азовсталь" (м.Маріуполь), ПрАТ "ММК імені Ілліча" (м.Маріуполь)), Одеська залізниця (порти), Чеська республіку (через Ужгород), Польща (через Ізов). З веденням в дію воєнного стану відвантаження продукції стало не можливим за даними напрямками з причин введення розпорядженням ЦЦО/99 від 24.02.2022 конвенційної заборони. ПрАТ "МК "Азовсталь" (м.Маріуполь) та ПрАТ "ММК імені Ілліча" (м.Маріуполь) знищено під час бойових дій. Відповідач зазначає, що 03.03.2022 відповідачем було зупинено устаткування, що підтверджується наказом №335 (копія додається), яким з 04.03.2022 здійснюється безаварійна зупинка обладнання у структурних підрозділах комбінату та виводиться на роботу черговий персонал у кількості необхідній для підтримки технічного стану обладнання у працездатному стані. Через військову агресію Російської Федерації проти України було зупинено виробництво продукції, відвантаження на металургійні комбінати та порти стало неможливим через військові дії" та конвенційну заборону АТ "Українська залізниця". Тому подавання та забирання вагонів під час комендантської години не могло здійснюватися в обсягах та з часовими витратами як у до воєнний час.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 27.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору експлуатацію залізничної під`їзної колії; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність наказів про затримку вагонів; наявність актів форми ГУ-23а та ГУ-23, накопичувальних карток форми ФДУ-92; правомірність здійснення розрахунків заявлених до стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Так, судом встановлено, що 21.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" (залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (з протоколом розбіжностей).

Пунктом 1 цього договору передбачено що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Терни стрілками №№2,4,6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою № 8 до колії № IV станції Рядова. Під`їзна колія обслуговується локомотивом Власника колії. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено по станції Терни біля:

- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни;

- маневрового світлофора М8, розташованого на відстані 86,2 м. від граничного стовпчика стрілки №4 станції Терни;

- маневрового світлофора М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни;

- по станції Рядова біля вхідного світлофора Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки №8 станції Рядова.

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).

Здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється:

- порожні - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу 1ВМ - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник у та багажу станції нарочним прийомоздавальнику Власника колії не пізніше, ніж за 2 до фактичного здавання вагонів із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2.

У разі здавання вагонів залізницею Власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом (п. 5 договору).

Згідно з п. 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух здійснюється локомотивом Власника колії.

Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні, Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом Власника колії.

Відповідно до п.7 договору вагони на під`їзну колію ПрАТ "ПівнГЗК" передаються у кількості не більше 240 осей.

Власник колії сплачує залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника - згідно з діючими нормативними документами.

Згідно з п. 11 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 14.06.2019) середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів становить:

Навантаження

- ст. Навантажувальна (колія №3) концентрат залізорудний 172пв;

- ст. Навантажувальна (колія №1) концентрат залізорудний 156пв;

- ст. Навантажувальна (колія №2) концентрат залізорудний 185пв;

- ст. Концентратна (колія №6) концентрат залізорудний 143пв;

- ст. Навантажувальна (колія №6) обкотиші 222пв або 229 хп;

- ст. Навантажувальна (колія №10) обкотиші 236пв або 241 хп;

- ст. Концентратна (колія №19 або №20) обкотиші 243пв або 253 хп;

Вивантаження;

- ст. Навантажувальна (колія №8, вагоноперекидач) флюси, глина бентонітова, руда залізна і марганцева - 216пп;

- ст. Навантажувальна (колія №9) флюси 63хп;

- ст. Концентратна (колія №18) флюси 67хп;

- ст. Концентратна (колія №17, вагоноперекидач) глина бентонітова 188пв.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ" (п. 14 договору)

У відповідності з п. 19 договору цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23.12.2017 до 23.12.2022 включно.

У лютому 2022 року залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача - Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" порожні власні вагони.

На шляху прямування за наказами №380 від 25.02.2022, №№436, 437 від 01.03.2022 через зайнятість колій станції призначення Терни у зв`язку із неприйняттям вантажу одержувачем Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вагони було затримано.

На підставі вказаних наказів про затримку вагонів на станціях затримки П`ятихатки та Воскобійня складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а; акти загальної форми.

Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №481 початок затримки 25.02.2022 13 год. 00 хв. кінець затримки 27.02.2022 12 год. 10 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 об 11 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №486 початок затримки 28.02.2022 18 год. 50 хв. кінець затримки 01.03.2022 11 год. 40 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 28.02.2022 о 16 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №488 початок затримки 28.02.2022 08 год. 30 хв. кінець затримки 02.03.2022 23 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 28.02.2022 о 06 год. 30 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №489 від 28.02.2022 початок затримки 28.02.2022 08 год. 30 хв. кінець затримки 02.03.2022 23 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 28.02.2022 о 06 год. 30 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №491 початок затримки 25.02.2022 09 год. 00 хв. кінець затримки 03.03.2022 11 год. 40 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 о 07 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №493 початок затримки 01.03.2022 21 год. 50 хв. кінець затримки 04.03.2022 05 год. 30 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 01.03.2022 о 19 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №494 початок затримки 24.02.2022 07 год. 45 хв. кінець затримки 04.03.2022 13 год. 15 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 24.02.2022 о 05 год. 45 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №501 початок затримки 25.02.2022 13 год. 00 хв. кінець затримки 05.03.2022 05 год. 20 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 об 11 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №502 початок затримки 26.02.2022 14 год. 50 хв. кінець затримки 05.03.2022 05 год. 20 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 26.02.2022 о 12 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №503 від 26.02.2022 початок затримки 26.02.2022 19 год. 10 хв. кінець затримки 05.03.2022 05 год. 20 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 26.02.2022 о 17 год. 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №505 початок затримки 24.02.2022 04 год. 30 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 24.02.2022 о 02 год. 30 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №506 початок затримки 04.03.2022 16 год. 00 хв. кінець затримки 05.03.2022 18 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 04.03.2022 о 14 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №508 початок затримки 04.03.2022 15 год. 00 хв. кінець затримки 06.03.2022 06 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 04.03.2022 о 13 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №509 початок затримки 04.03.2022 15 год. 30 хв. кінець затримки 06.03.2022 06 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 04.03.2022 о 13 год. 30 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №512 початок затримки 05.03.2022 20 год. 05 хв. кінець затримки 07.03.2022 05 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 05.03.2022 о 18 год. 05 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №517 початок затримки 06.03.2022 21 год. 10 хв. кінець затримки 07.03.2022 22 год. 30 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 06.03.2022 о 19 год. 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №518 початок затримки 06.03.2022 21 год. 00 хв. кінець затримки 07.03.2022 22 год. 30 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 06.03.2022 о 19 год. 00 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №520 початок затримки 07.03.2022 08 год. 50 хв. кінець затримки 08.03.2022 10 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 07.03.2022 о 06 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №521 початок затримки 07.03.2022 08 год. 50 хв. кінець затримки 08.03.2022 10 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 07.03.2022 о 06 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №522 початок затримки 07.03.2022 08 год. 05 хв. кінець затримки 08.03.2022 10 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 07.03.2022 о 06 год. 05 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №524 початок затримки 05.03.2022 12 год. 40 хв. кінець затримки 09.03.2022 07 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 05.03.2022 о 10 год. 40 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №525 початок затримки 04.03.2022 16 год. 50 хв. кінець затримки 09.03.2022 07 год. 00 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 04.03.2022 о 14 год. 50 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №555 початок затримки 24.02.2022 04 год. 30 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 24.02.2022 о 02 год. 30 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №556 початок затримки 25.02.2022 20 год. 10 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 о 18 год 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №557 початок затримки 24.02.2022 20 год. 10 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 24.02.2022 о 18 год. 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №556 початок затримки 25.02.2022 20 год. 10 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 о 18 год. 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №557 початок затримки 24.02.2022 20 год. 10 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 24.02.2022 о 18 год. 10 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №558 початок затримки 25.02.2022 08 год. 40 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 25.02.2022 о 06 год. 40 хв.). Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №559 початок затримки 05.03.2022 12 год. 40 хв. кінець затримки 19.03.2022 05 год. 50 хв. (запис в Книзі ф. ГУ-2 05.03.2022 о 10 год. 40 хв.).

Після повернення вагонів з під`їзної колії нараховано плату за користування ними під час простоювання на підставі актів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та актів загальної форми, та включено до відомостей плати за користування вагонами

Відповідно до відомостей ф. ГУ-46 №11039048, 11039050, 12039052, 15039053, 22039042, 22039044, 22039043, 23039045, 22039056, 22039057, 23039040, 24039049, 24039050, 21039047, 27039080, 08039019, 12039033 складених на підставі актів про затримку ГУ-23а ГУ-23 нараховано плату за користування вагонами у розмірі 1713081,36 грн.

Відомості підписані відповідачем із застереженнями, саме з посиланням на конвенцію ЦЦО/99 від 24.02.2022 та запровадження військового стану по Україні.

Також за час затримки вагонів на підходах до станції призначення, залізницею було нараховано збір за зберігання вантажів та включено до накопичувальних карток №10039006, 25039015, 22039010, 14039008, 14039009, 10039004, 10039007 у загальній сумі 102251,76 грн. Накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями, а саме з посиланням на конвенцію ЦЦО/99 від 24.02.2022 та запровадження військового стану по Україні.

Крім того, позивач посилається на наказ Міністерства транспорту України від 20.10.1997 №18 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2012 №363), яким затверджено перелік вантажів, які повинні супроводжуватися складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України.

Позивач зазначає, що відповідно до актів загальної форми ГУ-23 №504 від 05.03.2022у вагонах №№ 74894981, 7494981, 74889965, 7422125, 73520181, 75072678, 074050972, 74722729 перевозилося дизельне паливо, що входить до переліку вантажів, які мають супроводжуватися охороною.

Згідно з п.31.5 Р.ІІ Тарифного керівництва №1 якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата.

Абзацом 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2022 №644 та зареєстрованих Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

Номери актів, на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, зазначено відповідно в графі 14 кожної відомості ф. ГУ-46 та в графі "найменування та номер документа" накопичувальної картки ф. ФДУ-92.

Позивачем нараховано збір за охорону вантажу в сумі 7313,24 грн.

Усього позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1822646,36 грн., з яких: 1713081,36 грн. - плата за користування вагонами, 102251,76 грн. - збір за зберігання вантажу та 7313,24 грн. збір за охорону вантажу.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначених платежів на час розгляду справи суду не надав, проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Як зазначено у п.14 договору про експлуатацію, власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно Статуту залізниць України:

- стаття 46: "Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу...";

- стаття 125: "Після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач";

- стаття 119: "За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи рвані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати".

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, станціями затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом № 1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356), розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 у загальній сумі 1713081,36 грн., а також збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками у загальній сумі 102251,76 грн. та збір за охорону вантажу у загальній сумі 7313,24 грн.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначав, що порожні вагони були подані залізницею під навантаження відповідачу у довоєнний час, проте ці ж вагони залізницею для перевезення забрані не були і за ці ж вагони залізниця нараховує плату за користування вагонами. Відповідач також вказує, що заявки на вагони згідно п.2.2.3 договору відповідачем не подавалися, з чого випливає відсутність вини відповідача. Крім того, відповідач зазначає про виняткові умови, які є підставою для звільнення від відповідальності, зокрема, посилається на запровадження комендантської години та на проведення бойових дій на якій розташована станція відправлення та/або будь-яка станція на шляху прямування.

Крім того, відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що відповідно до телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 вбачається, що рішенням правління Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні". В цьому Переліку зазначено, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник у випадках, зокрема: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. В такому разі до часу користуванні вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу та збір за охорону вантажу, що є предметом позовних вимог у даній справі, були нараховані позивачем за період затримки вагонів після 24.02.2022 (лютий-березень 2022 року). Тобто за період, в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення Терни. Але позивачем було здійснено нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу без урахування вимог телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, а саме не було виключено з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції Терни. У зв`язку із чим відповідач у актах звірки навів свій розрахунок та просить суд під час прийняття рішення його врахувати.

Відповідач не спростував доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на положення статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин , що залежать від вантажоодержувача, власника під`їзної колії. За час затримки на коліях залізниць вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

За приписами пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із запереченням.

Також пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми , який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пункт 9 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах до станції призначення вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (пункт 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту визначено, що вантажоодержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є доведений залізницею факт затримки на підходах до станції призначення Інгулець, порожніх власних вагонів, які прямували на адресу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" по перевізним документам (пункт 6.4 Збірника № 16 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України), через скупченість вагонів на зазначеній станції призначення по причині не своєчасного забирання з колій станції одержувачем Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вантажів, які вже прибули на його адресу.

Зазначені платежі були нараховані станцією призначення на підставі актів форми ГУ-23а, форми ГУ-23 складених станціями затримки.

Вказані акти складені у відповідності до вимог пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів), містять інформацію про причину затримки вагонів на станції призначення та час початку і закінчення затримки.

Заперечення відповідача, наведені у відзиві, запереченнях, відомостях та накопичувальних картках відхиляються судом з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії відповідальний працівник залізничного цеху Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повідомляє по телефону відповідального працівника станції призначення Терни залізниці не пізніше, ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (пункту 8 договору).

Згідно з абзацом 5 пункту 12 Інструкції оформлення затримки поїздів на підходах до станції призначення на Придніпровській залізниці, (затвердженої наказом начальника залізниці № 75/Н від 08.02.2011) при поновленні приймання вагонів вантажовласником, зі станцій затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника, з урахуванням поїзної обстановки на дільниці, а за відсутності заявки - враховувати можливість відправлення вагонів, які були затримані першими.

Вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під`їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під`їзну колію.

Як було вказано вище, порядок нарахування плати за користування вагонами визначений в Правилах користування вагонами і контейнерами, де зазначено:

- пункт 12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.";

- пункт 6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника."

Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника - знаходяться у користуванні вантажовласника. У такому разі, плата за користування вагонами обчислюється за загальний час (з часу передачі наказу на затримку вагонів до часу закінчення затримки на підході до станції призначення, згідно наказу) + (час від початку затримки до часу закінчення затримки на коліях станції призначення).

Плата за користування вагонами розраховується на підставі вимог статей 119, 125 Статуту залізниць України, пунктів 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, Розділу V Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Мінтрансу № 551 від 15.11.1999.

Наявність вільних під`їзних колій на станції за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення.

Слід також зазначити, що зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України (затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 31.08.2005 № 507) визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Відповідно до пункту 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411) черговий по станції зобов`язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій з прибуття та відправлення поїздів всі колії станції повинно бути зайнято.

Отже, на станції призначення, окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Заперечення відповідача у відомостях плати та у відзиві на позов на введений воєнний стан не є підставою для звільнення від плати за користування вагонами. Відповідач не довів яким чином саме ця обставина вплинула на неможливість своєчасного забирання доставлених залізницею вантажів.

Посилання відповідача у поясненнях на ту обставину, що відповідач використовує вагони для перевезення готової продукції за напрямками Донецька залізниця (ПрАТ "МК "Азовсталь" (м.Маріуполь), ПрАТ "ММК імені Ілліча" (м.Маріуполь)), Одеська залізниця (порти), Чеська республіку (через Ужгород), Польща (через Ізов) та те, що із веденням в дію воєнного стану відвантаження продукції стало не можливим за даними напрямками з причин введення розпорядженням ЦЦО/99 від 24.02.2022 конвенційної заборони. ПрАТ "МК "Азовсталь" (м.Маріуполь) та ПрАТ "ММК імені Ілліча" (м.Маріуполь) знищено під час бойових дій не може бути підставою для звільнення від плати за користування вагонами, оскільки відповідач дізнавшись про такі обставини міг повернути залізниці вагони і не користуватися ними в цей час.

Доводи відповідача про зупинення устаткування та зупинення виробництва продукції, через неможливість відвантаження на металургійні комбінати також не є підставою для звільнення від плати за користування вагонами, оскільки як судом зазначено вище, відповідач мав право та можливість повернути залізниці вагони та скоротити час користування вагонами та про відмову залізниці у забиранні невикористаних відповідачем вагонів.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наміри відповідача повернути залізниці вагони.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Також, згідно з телеграмним розпорядженням Департаменту комерційної роботи АТ "Укрзалізниця" №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 звільнення замовника від плати за користування вагонами за час існування перелічених у ньому виняткових обставин повинно засвідчуватися актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами.

Вказаним розпорядженням передбачено, що акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою затримки вагонів та складання акта. Акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, вказаних вище.

У той же час, інформація, яка зазначена в актах загальної форми ГУ-23 вказує на те, що Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" працювало та забирало вагони на свої під`їзні колії цілодобово. Посилань на комендантську годину складені акти загальної форми ГУ-23 не містять. Будь-яких повідомлень, щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з веденням воєнного стану на станцію призначення від відповідача не надходило.

З огляду на викладене, відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення.

Також суд звертає увагу на неможливість взяти до уваги розрахунок відповідача за вирахуванням часу комендантської години, оскільки предметом спору є стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за охорону вантажу. Відповідач користувався цими вагонами і в нічний час і залізниця зберігала і охороняла вагони і вантаж під час дії комендантської години. Тобто, відповідач не вжив заходів для того, щоб повернути вагони залізниці та забрати охоронюваний вантаж до початку комендантської години. У даному випадку не є обов`язковим використовувати працівників Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у період комендантської години, просто потрібно було не допустити затримку вагонів до початку комендантської години. При цьому суд звертає увагу, що навіть коли вантаж прибув під час комендантської години, відповідач не вчинив дій щодо забирання вагонів безпосередньо після її закінчення. Однак позивачем надано докази забирання відповідачем інших вагонів під час комендантської години згідно пам`яток, що не є спірними. Отже, враховуючи принцип вірогідності доказів, суд відхиляє зазначені аргументи відповідача.

З приводу зауважень відповідача, наведених у відомостях плати за користування вагонам та накопичувальних картках, щодо воєнного стану.

Сторони домовились, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів (пункт 6.2. договору про надання послуг).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або торгово-промисловою палатою країни, на території якої мали місце такі обставини (пункт 6.3. договору про надання послуг).

Доказів вчинення дій, передбачених вказаними вище умовами договору, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Стаття 218 Господарського кодексу України унормовує, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору перевезення, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Слід відзначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо).

Відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважує, що такі обставини як воєнний стан, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що воєнний стан не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено вплив воєнного стану на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що є підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності покладення на відповідача обов`язку із внесення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за охорону вантажу є більш вірогідними, ніж докази надані на її спростування. Судом перевірено розрахунки, неточностей не виявлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, не змінюють сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 1713081,36 грн., збору за зберігання вантажів в розмірі 102251,76 грн. та збору за охорону вантажу у розмірі 7313,24 грн. підлягають задоволенню.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3331,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за охорону вантажу задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжі Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49605, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) плату за користування вагонами у розмірі 1713081,36 грн. (один мільйон сімсот тринадцять тисяч вісімдесят одна грн. 36 коп.), збір за зберігання вантажу в розмірі 102251,76 грн. (сто дві тисячі двісті п`ятдесят одна грн. 76 коп.), збір за охорону вантажу у розмірі 7313,24 грн. (сім тисяч триста тринадцять грн. 24 коп.) та судовий збір у розмірі 27339,70 грн. (двадцять сім тисяч триста тридцять дев`ять грн. 70 коп.)

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.01.2023

Суддя О.М. Крижний