ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/5315/21

За позовом Державної екологічної інспекції Карпатського округу м. Івано-Франківськ

до відповідача Державного підприємства «Берегометське лісове господарство» смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області

про стягнення 150546,44 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Вівчарюк І.Б.

Представники сторін:

Від позивача Книговський В.О. заступник начальника відділу (довіреність від 04.01.2022 р.)

Від відповідача Чепишко Д.В. адвокат (ордер: серія СЕ № 1036258 від 19.01.2022 р.)

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Державна екологічна інспекція Карпатського округу м. Івано-Франківськ звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Державного підприємства «Берегометське лісове господарство» смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області про стягнення 150546,44 грн. збитків, заподіяних внаслідок незаконної рубки дерев, згідно акту перевірки № 193/03 від 18.10.2021 р.

Ухвалою від 29.12.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2022 р.

У судовому засіданні 19.01.2022 р. оголошено перерву до 02.02.2022 р.

Ухвалою від 02.02.2022 р. підготовче засідання відкладено на 25.02.2022 р.

Ухвалою від 25.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 23.03.2022 р.

Ухвалою від 23.03.2022 р. вирішення мору перенесено на 05.04.2022 р.

У судовому засіданні оголошено перерву до 07.04.2022 р., з подальшим оголошенням перерви до 11.04.2022 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Як вбачається з акту № 193/03, під час здійснення у період з 08.10.2021 р. по 18.10.2021 р. позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ДП «Берегометське лісомисливське господарство», спеціалістами Державної екологічної інспекції Карпатського округу виявлено факт незаконної рубки не відведених в рубку 7 шт. сироростучих та сухостійних дерев породи ялиця, ялина на території лісового фонду у кварталі 30 виділ 17 Долішньошепітського лісництва, а також незаконної рубки не відведених в рубку 4 шт. сироростучих та сухостійних дерев породи ялиця, ялина у кварталі 5 виділи 8, 9 Долішньошепітського лісництва, який відповідно до Рішення ХХХІІ сесії 5 скликання Чернівецької обласної ради № 252-32/09 від 07.10.2009 року відноситься до зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця».

Зазначені рубки скоєні невстановленими особами в період 2019-2021 р.р. Дані порушення не виявлялися працівниками лісгоспу, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення та реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах та на зрізі пеньків.

Вищевказане є порушенням вимог ст.ст. 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України, ст.ст. 7, 8, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на таке. Він заперечує той факт, що квартал 5 виділи 8, 9 Долішньошепітського лісництва за матеріалами базового лісовпорядкування 2010 року не відноситься до меж заказника місцевого значення «Зубровиця», а є експлуатаційними лісами.

Відтак відповідач зазначає, що позивачем здійснено помилковий розрахунок розміру шкоди, оскільки використано такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541.

У той же час посилання позивача на те, що рішенням ХХХІІ сесії Чернівецької обласної ради 5 скликання від 07 жовтня 2009 року № 252-32/09 встановлено межі заказника «Зубровиця», до якого належить в тому числі згаданий квартал, відповідач вважає безпідставними.

Також відповідач вказує на те, що заміри при складанні акту проводились неповіреними пристроями.

Ухвалою від 11.04.2022 р. провадження у справі зупинено, а ухвалою від 12.10.2022 р. поновлено, її розгляд призначено на 25.10.2022 р.

У судовому засіданні 25.10.2022 р. оголошено перерву до 27.10.2022 р.

Ухвалою від 27.10.2022 р. закрито підготовче провадження у справі, її розгляд призначено на 23.11.2022 р.

У судовому засіданні 23.11.2022 р. оголошено перерву до 07.12.2022 р. з подальшим оголошенням перерви до 14.12.2022 р.

Розглянувши подані документи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Під час здійснення у період з 08.10.2021 р. по 18.10.2021 р. позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ДП «Берегометське лісомисливське господарство», спеціалістами Державної екологічної інспекції Карпатського округу (акт №193/03 від 18.10.2021 р.), виявлено факт незаконної рубки не відведених в рубку 7 шт. сироростучих та сухостійних дерев породи ялиця, ялина на території лісового фонду у кварталі 30 виділ 17 Долішньо-Шепітського лісництва, а також незаконної рубки не відведених в рубку 4 шт. сироростучих та сухостійних дерев породи ялиця, ялина у кварталі 5 виділи 8, 9 Долішньо-Шепітського лісництва, який відповідно до Рішення ХХХІІ сесії 5 скликання Чернівецької обласної ради № 252-32/09 від 07.10.2009 р. відноситься до зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця».

Зазначені рубки скоєні невстановленими особами в період 2019-2021 р.р. Дані порушення не виявлялися працівниками лісгоспу, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення та реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах та на зрізі пеньків.

Акт №193/03 від 18.10.2021 р. підписаний уповноваженими особами позивача та відповідача, зокрема Т.в.о. директора головним лісничим ДП «Берегометське лісомисливське господарство» Швейком В.Я., лісничим Долішньо-Шепітського лісництва Думітро В.М., лісничим Лопушнянського лісництва Сергій Ю.М., помічником лісничого Чемернарського лісництва Бундюр Ю.І.

У згаданому акті відсутні зауваження чи заперечення з боку відповідача.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Згідно положень ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України (далі ЛКУ), усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 ЛКУ у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ч. 2 ст. 19 ЛКУ визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до п. 5 ст. 64 ЛКУ підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Ч. 5 ст. 86 ЛКУ передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Ст. 93 ЛКУ передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Згідно ст. 19 Земельного Кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 2 статті 45 Земельного Кодексу України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом. Таким законом, який визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів, є Закон України «Про природно-заповідний фонд України».

Ст. 100 ЛКУ регулює особливості охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду, згідно якої порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», цього Кодексу та інших актів законодавства.

За змістом ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (класифікація територій та об`єктів природно-заповідного фонду України), заказники належать до природно-заповідного фонду України.

Статус і завдання заказників визначено ст. 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

За змістом ч. 5 ст. 53 вказаного Закону території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико - культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Особливості правового режиму використання природних ресурсів на території кварталу 5 виділи 8, 9 Долішньо-Шепітського лісництва (про який зазначено в пунктах 3, 4 опису виявлених порушень вимог законодавства акту перевірки від 18.10.2021 №193/03), полягають в тому, що зазначена лісова ділянка входить до складу території зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця» згідно Рішення XXXII сесії V скликання Чернівецької обласної ради №252-32/09 від 07.10.2009 року «Про корегування території зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця».

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на підставі Рішення XXXII сесії V скликання Чернівецької обласної ради № 252-32/09 від 07.10.2009 року, Державним Управлінням охорони навколишнього природного середовища в Чернівецькій області видано охоронне зобов`язання, згідно якого передано Державному підприємству «Берегометське лісомисливське господарство» для забезпечення режиму охорони та збереження зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця» загальною площею 13248,4 га, в тому числі в межах Мигівського лісництва - площею 300,2 га., Лопушнянського лісництва - площею 220,5 га; Гірсько-кутського лісництва - площею 4299,3 га; Долішньо-Шепітського лісництва - площею 1431,6 га; Чемернарського ліснитцва - площею 3582,8 га; Фальківського лісництва - площею 3414,0 га.

Відповідно до Положення про зоологічний заказник місцевого значення «Зубровиця», затвердженого Держуправлінням ОНПС в Чернівецькій області 22.11.2011, загальна площа заказника становить 27055,4 га, територія якого розташована на 4 лісогосподарських підприємства області, в тому числі ДП «Берегометське лісомисливське господарство» площею 13248,4 га, в яке входить 1431,6 га Долішньо-Шепітського лісництва.

За змістом ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» з врахуванням вимог статей 51-53 вказаного Закону, зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Таким чином, зміна меж зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця» в розрізі квартально-видільної сітки, може здійснюватись лише тим органом, який прийняв рішення про створення чи оголошення території, об`єкту природно-заповідного фонду та його охоронних зон, а саме сесією Чернівецької обласної ради.

Отже, відповідач як постійний лісокористувач, який здійснює свою діяльність на території заказника, зобов`язаний був забезпечити охорону лісових насаджень на території об`єкта природно-заповідного фонду-заказника «Зубровиця» в межах визначених рішенням XXXII сесії V скликання Чернівецької обласної ради № 252-32/09 від 07.10.2009 та виданого на його підставі охоронного зобов`язання.

Згідно ст. 105 ЛКУ особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 107 ЛКУ підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

На підставі матеріалів проведеного у період з 08.10.2021 р. по 18.10.2021 р. позапланового заходу державного нагляду (контролю) ДП «Берегометське лісомисливське господарство» спеціалістом позивача проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок виявлених перевіркою порушень.

Розмір шкоди у сумі 117699,44 грн., заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території лісового фонду у кварталі 30 виділ 17 Долішньо-Шепітського лісництва, визначено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», а шкоду у сумі 32847,00 грн., заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 5 виділи 8, 9 Долішньо-Шепітського лісництва (територія зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця»), визначено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд».

За таких обставин справи позов підлягає задоволенню.

Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище. Твердження відповідача про те, що заміри при складанні акту проводились неповіреними пристроями не беруться до уваги судом, оскільки акт перевірки підписаний відповідачем без будь-яких зауважень. При цьому у самому акті вказано, що діаметр пеньків замірявся працівниками відповідача повіреною рулеткою.

Судові витрати віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної екологічної інспекції Карпатського округу м. Івано-Франківськ до Державного підприємства «Берегометське лісове господарство» смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області про стягнення 150546,44 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Берегометське лісове господарство», , вул. Центральна, 55 смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області на користь Державної екологічної інспекції Карпатського округу, , вул. Академіка Сахарова, 23-А, м. Івано-Франківськ 150546,44 грн. шкоди та 2270 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.12.2022 р.

Суддя А.А. Бутирський