УХВАЛА

20 грудня 2022 року

м. Київ

Справа № 905/1224/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022

у складі колегії суддів: Стойки О. В. (головуючої), Попкова Д. О., Істоміної О. А.

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022

у складі судді Чорненької І. К.

та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021

у складі колегії суддів: Фоміної В. О. (головуючої), Крестьянінова О. О., Шевель О. В.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібсервіс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

21.11.2022 Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" через Східний апеляційний господарський суду звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 (щодо відхилення грошових вимог), а також на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 905/1224/17 (щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого про виплату та стягнення грошової винагороди).

Одночасно в касаційній скарзі скаржником порушено питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 905/1224/17 визначено колегію суддів у складі: Банасько О. О. - головуючий, Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022.

Розглянувши матеріали касаційної скарги суд прийшов до таких висновків.

Щодо оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 905/1224/17 (щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого про виплату та стягнення грошової винагороди)

При поданні касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 905/1224/17 (щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого про виплату та стягнення грошової винагороди) скаржник зазначив, що остання подана на підставі абзацу другого частини третьої статті 9 КУзПБ, яка передбачає, що скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Щодо вказаного посилання скаржника, суд вважає за необхідне зазначити, що питання прийнятності касаційної скарги на рішення суду, яке не підлягає касаційному оскарженню окремо, включеної/приєднаної до касаційної скарги в порядку абзацу 2 частини третьої статті 9 КУзПБ було предметом розгляду при прийнятті постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19 за результатом якого суд дійшов таких висновків.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 9 КУзПБ, скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню за таких умов:

- судовими рішеннями, що підлягають касаційному оскарженню в порядку абзацу 2 частини третьої статті 9 КУзПБ можуть бути тільки постанови апеляційного господарського суду;

- процесуальна можливість спільного касаційного оскарження в порядку абзацу 2 частини третьої статті 9 КУзПБ внаслідок включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню може бути застосована тільки щодо касаційного оскарження тих судових рішень (постанов апеляційного господарського суду) у процедурах банкрутства, які стосуються не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства;

- КУзПБ не передбачає процесуальну можливість включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал, рішень господарського суду в порядку статті 7 КУзПБ за результатами розгляду заяв (в порядку позовного провадження) у межах справи про банкрутство до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню в порядку частини третьої статті 9 КУзПБ, і навпаки.

При вирішенні питання наявності підстав для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами на судові рішення, визначені абзацом першим частини третьої статті 9 КУзПБ, до яких включені/приєднані скарги на постанови апеляційного суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, які не підлягають оскарженню у касаційному порядку окремо, слід враховувати і таке:

- по-перше, як скарга на судові рішення, які за приписами статті 9 КУзПБ підлягають оскарженню, так і включена/приєднана до неї скарга на судові рішення, які за приписами статті 9 КУзПБ не підлягають оскарженню окремо, мають відповідати вимогам процесуального Закону щодо прийнятності, зокрема статтям 289, 290, 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

- по-друге, скарга на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, може бути включена/приєднана, в порядку абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ до основної скарги на судові рішення, найбільш наближені за датою прийняття (за можливістю). Касаційна скарга на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку окремо, у разі пропуску строку на касаційне оскарження, визначеного приписами статті 288 ГПК України, має містити клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з вмотивованим обґрунтуванням такого пропуску та підстав включення скарги на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, до основної скарги. Ця умова справедлива і для касаційної скарги на постанову апеляційного господарського суду, що може бути оскаржена окремо;

- по-третє, судові рішення за скаргою на судові рішення, які за приписами статті 9 КУзПБ підлягають оскарженню, так і включеної/приєднаної до неї скарга на судові рішення, які за приписами статті 9 КУзПБ не підлягають оскарженню окремо, повинні бути (як правило) сутнісно (змістовно, логічно) поєднані підставами і доводами, стосуватися прав і охоронюваних законом інтересів особи щодо якої прийняте судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню окремо.

Відтак, з урахуванням вищезазначеного висновку Верховного Суду у постанові від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19, скаржником включено/приєднано до касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 щодо відхилення грошових вимог кредитора вимоги щодо скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 905/1224/17 щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого про виплату та стягнення грошової винагороди, які сутнісно не поєднані підставами і доводами (змістовно, логічно) та не є рішеннями прийнятими у найбільш наближені дати.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що у прийнятті касаційної скарги в цій частині слід відмовити на підставі частини третьої статті 9 КУзПБ та пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України.

Щодо оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та ухвали Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 (щодо відхилення грошових вимог кредитора)

Щодо клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження

Порушуючи питання про поновлення строку скаржник, посилаючись на положення статті 288 ГПК України просить поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно із частиною першою статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, однією з умов звернення із касаційною скаргою до суду є подання скарги на судове рішення у межах строку на касаційне оскарження, визначеного статтею 288 ГПК України, який обчислюється, зокрема, у випадку оголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження касант зазначає, що копія оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції від 05.09.2022 (повний текст якої складено 30.09.2022) отримана ним 31.10.2022, на підтвердження чого скаржником долучено копію поштового конверту та роздруківку щодо відстеження поштового відправлення № 627.

Частиною другою статті 288 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З огляду на зазначене, враховуючи, що з касаційною скаргою скаржник звернувся 21.11.2022 (на електронну адресу суду апеляційної інстанції), тобто в межах двадцятиденного строку з моменту вручення йому оскарженого судового рішення - 31.10.2022, виходячи з положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження у даному випадку підлягає поновленню.

Разом з тим, перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки заява кредитора про визнання додаткових грошових вимог до боржника подана у 2021 році, відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня встановлено у розмірі 2 270,00 грн.

Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 9 080,00 грн (2 102,00 грн * 2 * 200%).

Проте, до касаційної скарги скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення її недоліків шляхом надання доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 9 080,00 грн.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення або неповне (неналежне) усунення зазначених недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 304, 326, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 905/1224/17.

2. Клопотання Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

3. Поновити Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" строк для подання касаційної скарги.

4. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/1224/17 залишити без руху.

5. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

6. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Г. Пєсков