ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.12.2022 справа № 914/1955/22
Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кравчук І.В., Приватного підприємства «ТСМ Груп» про прийняття додаткового рішення
про: відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом: Приватного підприємства «ТСМ Груп», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРБУД», м. Запоріжжя
про: стягнення 252 293,62 грн. заборгованості
За участю представників сторін:
від позивача (заявника): Харчук В.М. - адвокат
від відповідача: не з`явився
Приватне підприємство «ТСМ Груп» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРБУД» про стягнення 252 293,62 грн. заборгованості за договором оренди.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2022р. позовні вимоги було задоволено повністю.
30.11.2022р. від представника позивача поступила заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРБУД» 34 662,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 05.12.2022р. розгляд заяви позивача було призначено в судовому засіданні на 13.12.2022р.
В судове засідання 13.12.2022р. з`явилася представник позивача. Відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив.
Відповідно до ч.1,3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судовому засіданні заявник роз`яснив суть поданої заяви, просив задоволити її повністю.
Розглянувши заяву позивача, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне:
Між позивачем - Приватним підприємством «ТСМ Груп» (замовник) та адвокатом Харчук В.М. (виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги №1-08/22від 01.08.2022р., за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову, адвокатську допомогу в порядку та на умовах, в строки, що передбачені умовами цього договору.
Відповідно до п. 5 договору сторони визначили, що вартість визначається сторонами по кожному факту надання послуг шляхом надання виконавцем рахунку на оплату послуг в узгодженій з замовником сумі. Оплата здійснюється на підставі рахунків, які щомісячно або по мірі виконання робіт виставляються виконавцем замовнику.
22.11.2022 р. виконавцем виставлено рахунок на оплату згідно п. 3.1. Договору №1-08/22 від 01.08.2022 р. на суму 34 662,50 грн., де вказано вартість окремої послуги, наданої на підставі договору.
Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2022р., виконавець з 01.08.2022 р. по 12.12.2022 р. надав замовнику адвокатські послуги відповідно до договору №1-08/22 від 01.08.2021р., а замовник прийняв надані послуги, а саме:
Попереднє опрацювання матеріалів 2 000,00 грн;
Надання консультацій замовнику з питань господарського та господарсько-процесуального права 6 662,50 грн;
Вибір та формування правової позиції щодо захисту інтересів замовника 3 500,00 грн;
Ознайомлення та правовий аналіз документів, які надані позивачем 2 500,00 грн;
Підготовка та направлення позову, інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях 12 000,00 грн;
Участь в судових засіданнях, витрати на доїзди та очікування розгляду справи 8 000,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають.
Таким чином, за договором про надання правової допомоги №1-08/22 від 01.08.2022р. позивач поніс витрати в розмірі 34 662,50 грн., які за наслідками розгляду даної справи просить суд стягнути з відповідача.
Розглянувши подану заяву, суд, при ухваленні додаткового рішення, виходить з наступного:
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Верховним судом (в постановах від 13.08.2019 р. у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019р. у справі №5023/5587/12) зроблено правовий висновок, що для цілей розподілу судових витрат судом необхідно встановити:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, що визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із висновками, наведених у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
- Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права;
- у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, протягом розгляду судового розгляду відповідач не висловив жодних заперечень щодо розміру заявлених позивачем судових витрат, які заявлялися позивачем ще при поданні позовної заяви.
Суд констатує, що понесення такого розміру витрат підтверджено належними доказами.
Слід зазначити, що саме з вини відповідача спір доведено до суду, його поведінка не сприяла вирішенню спору у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивач змушений був скористатись послугами адвоката. Виконана адвокатом робота повинна бути оплачена, порядок нарахування суми витрат на професійну правничу допомогу прозорий та зрозумілий.
Суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме умови договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 р. у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019р. у справі №5023/5587/12).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені критерії суд прийшов до висновку заяву позивача задовольнити повністю в сумі 34 662,50 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Приватного підприємства «ТСМ Груп» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
4. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано на 19.12.2022р.
Суддя Юркевич М.В.