ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 року м.Дніпро Справа № 904/158/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Іванова О.Г., Березкіної О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022., ухвалене суддею Загинайко Т.В., повний текст якого складений 27.09.2022 у справі № 904/158/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Добропілля Донецької області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 5137,51грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 5 137,51грн. вартості нестачі вантажу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 позовні вимоги задоволено.

Рішення обгрунтовано тим, що факт нестачі та її розмір доводиться матеріалами справи, а відсутність вини залізниці у виникненні нестачі вантажу відповідачем не доведено.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу повинна бути підтверджена документом відправника, а не посередника, між тим, в даному випадку така вартість визначена посередником - ТОВ "Спецгідропостач".

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2022 ухвалено відкрити апеляційне провадження у справі №904/158/22 та ухвалено розгляд апеляційної скарги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 04.02.2020 між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецгідропостач» (покупцем) укладено договір постачання №65/2020 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, викладених у розділах цього договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію, надалі вугілля, з марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних Специфікаціях до цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, об`єми, строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються cторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до цього Договору,

Датою поставки (передачі) вугілля (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата календарного штемпеля залізничної станції призначення, на залізничній накладній (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених цим Договором, та зазначається сторонами у відповідних Специфікаціях до цього Договору.

Фактична договірна ціна вугілля, яке постачається за договором, розраховується за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень договору та відповідних Специфікацій до договору (пункт 3.2. Договору).

Пунктом 4.7. Договору визначено, що фактична вартість вугілля вказується у рахунках, які надаються постачальником у відповідності до пункту 2.4 цього договору.

Розрахунки по цьому договору здійснюються покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника за продукцію, що поставляється, протягом 7 семи календарних днів від дати поставки. Інші форми розрахунків можуть встановлюватися сторонами у додаткових угодах (пункт 4.1. Договору).

30.03.2021 між сторонами підписано Специфікацію №24 до Договору, якою погоджено: поставку вугілля кам`яне марки Г (Г1) 0-100 мм, в кількості 30 000 т, базова ціна за 1 тону 2 554 грн. 45 коп. без ПДВ, загальною вартістю 91 960 200 грн. 00 коп. з ПДВ.

Згідно з пунктом 2 Специфікації №24 строк відвантаження - липень-вересень 2021.

Вантажовідправником від постачальника згідно із пунктом 5 Специфікації до Договору та товаросупровідних документів, є Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Станція відправлення: «Добропілля» Донецької залізниці; Код станції: 493102.

У період з 03.07.2021 по 16.07.2021 відповідно до вищезазначеної Специфікації до Договору, зі станцій відправлення на адресу вантажоодержувача ПрАТ «ДМЗ» залізничним транспортом був відправлений вантаж: вугілля кам`яне Г (Г1) 0-100 мм навалом, висота шапки 100 мм, марковано п`ятьма повздовжніми борознами та ущільнений розрівнювачем, станція призначення «Діївка» Придніпровської залізниці (код вантажоодержувача - 3171; код станції - 451400).

Вантаж оплачений позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.07.2021 №354181 та від 29.07.2021 №354715 (а.с.21-22).

Вантаж був відправлений вантажовідправниками та прибув на станцію вантажоодержувача вагонах №56170129, №56872336 та №56967771 за залізничними накладними відповідно №49484074, №49484074 та №49264591 (а.с.8, 9).

Залізничні накладні заповнені відповідно до «Правил оформлення - перевізних документів», затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, зокрема на станції відправлення в графі 56 проставлений календарний штемпель станції відправлення.

На станції призначення «Діївка» Придніпровської залізниці була проведена комісійна видача вантажу позивачу, під час чого виявлена нестача вантажу, а саме:

- 06.07.2021 на підставі акту загальної форми №4347 від 03.07.2021, складеного на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці, проведене комісійне зважування вагону №56967771 на справних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача №053 (огляд перевірки 20.04.2021), в результаті чого складено комерційний акт від 06.07.2021 №451400/123 (а.с.12).

Складеним комерційним актом встановлено, що за документом у вагоні №56967771 значиться тара - 22 400 кг, нетто - 66 500 кг, фактично виявилось брутто - 87 950 кг, тара ПД - 22 400 кг, нетто - 65 550 кг, що менше документу на 950 кг. В перевізному документі значиться вантаж маркований повздовжніми бороздами та ущільнено скребковим вирівнювачем, шапка 100 мм. Фактично навантаження на рівні - нижче бортів на 20 см. Над 1-7 люками справа по ходу поїзда поглиблення довжиною 10 см, шириною 180 см, глибиною 20 см.

Маркування продольними борознами у місцях поглиблень відсутнє. Вагон бездверний, люка закриті, в технічному відношенні вагон справний, течі вантажу не було. При повторному зважуванні дані не змінилися.

- 19.07.2021 на підставі актів загальної форми №№36527, 36526 від 16.04.2021, складених на станції Покровськ Донецької залізниці, проведене комісійне зважування вагонів №56170129 та №56872336, на справних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача №053 (огляд перевірки 20.04.2021), в результаті чого складено комерційний акт від 19.07.2021 №451400/126 (а.с.10).

Складеним комерційним актом встановлено, що за документом у вагоні №56170129 значиться тара - 23 650 кг, нетто - 69 950 кг, фактично виявилось брутто - 92 700 кг, тара ПД - 23 650 кг, нетто - 69 050 кг, що менше документу на 900 кг. В перевізному документі значиться вантаж маркований п`ятьма повздовжніми борознами, шапка 100 мм. Фактично навантаження на рівні - вище бортів на 10 см; за документом у вагоні №56872336 значиться тара - 19 450 кг, нетто - 70 950 кг, фактично виявилось брутто - 88500 кг, тара ПД - 19 450 кг, нетто - 69 050 кг, що менше документу на 1 900 кг. В перевізному документі значиться вантаж маркований п`ятьма повздовжніми борознами, шапка 100 мм. Фактично навантаження на рівні бортів. Над 6, 7 люками виїмка довжиною 300 см, шириною 120 см, глибиною 30-40 см.

Маркування продольними борознами у місцях виїмок відсутнє. На поверхні маються сліди ходіння. Вагони бездверні, люка закриті, в технічному відношенні вагони справні, течі вантажу не було. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Як вбачається дані комерційні акти підписані уповноваженими особами.

Згідно складених комерційних актів нестача вантажу, що прибув на станцію призначення «Діївка» Придніпровської залізниці у вищезазначених вагонах склала 3,75т.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача 5137,51грн. вартості нестачі вантажу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил користування вагонами і контейнерами і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Порядок складання комерційних актів встановлено Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855.

Відповідно до п. 4 Правил комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього;

- у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

Згідно з п.п. 7, 8 Правил, недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом. Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

За приписами п. 10 вказаних Правил, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Згідно з п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів" від 21.11.2000 року № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Положеннями п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року № 542, встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: при перевезенні мінерального палива.

Згідно з статтею 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Згідно з частиною 1 статті 23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

За умовами статті 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Згідно з пунктом 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до пункту 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В даному випадку залізниця після проставлення відповідної відмітки в залізничних накладних №49484074, №49484074 та №49264591, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Вантаж прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічно-справних вагонах, що зафіксовано у вищевказаних комерційних актах. Вказане свідчать про його втрату під час перевезення, тому апеляційний господарський суд вважає саме публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» відповідальним за його втрату.

Доказів на підтвердження обставин, які звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення господарського суду не надано.

Вартість вантажу підтверджується специфікацією №24, актами прийому-передачі вугільної продукції від 05.07.2021 №118 та від 18.07.2021 №130 за договором постачання від 04.02.2020 №65/2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецгідропостач" та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод", а також відповідними платіжними дорученнями та становить 2554,45грн. (без ПДВ) за 1 тонну.

У цьому зв`язку позовні вимоги правильно задоволені судом.

Підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника стосовно того, що вантажовідправником в даному випадку є АТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» та саме товариство повинно надати довідку про вартість вантажу, а не посередник до уваги колегією суддів не приймаються.

Згідно із пунктом 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до пункту 1.2 договору №65/2020 від 04.02.2020, об`єми, строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються cторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору, ціна (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених цим договором, та зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

Вантажовідправником від постачальника, згідно із п.5 специфікації до договору та товаросупровідних документів, є ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

Вантаж оплачений позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями №354181 від 20.07.2021 та №354715 від 29.07.2021.

Крім того, на обгрунтування вартості вантажу позивачем надано акти прийому-передачі вугільної продукції від 05.07.2021 №118 та від 18.07.2021 №130 за договором постачання від 04.02.2020 №65/2020, укладеним між ТОВ "Спецгідропостач" та ПрАТ "Дніпровський металургійний завод".

При цьому, вказані акти приймання-передачі, крім вартості 1 тони вугілля, містять також інформацію щодо номерів вагонів та залізничних накладних в які було відвантажено вугілля.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджується вартість вантажу.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, відповідач не надав.

Оскільки доводи відповідача не підтвердилися, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі № 904/158/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підставі передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов