ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Справа № 914/2104/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонікс», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СІТІ», м. Львів

про: стягнення 265 319, 70 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СІТІ» про стягнення 265 319, 70 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/2104/22. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2022.

Ухвалою від 24.10.2022 суд відклав розгляд справи на 14.11.2022.

У судовому засіданні 14.11.2022 суд розгляд справи відклав на 28.11.2022.

Ухвалою від 22.11.2022 суд переніс розгляд справи на 30.11.2022.

У судове засідання 30.11.2022 представник позивача не з`явився.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 30.11.2022 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання, в тому числі про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходили.

Судом встановлено, що позовна заява та ухвали суду від 26.09.2022 та від 24.10.2022 надсилалась відповідачу на адресу, вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79021, м. Львів, вул. Садова, 2А.

Судом з відомостей АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) встановлено, що поштове відправлення з копією ухвали суду від 24.10.2022, які надсилались відповідачу (ідентифікатор поштового відправлення № 6210) станом на 03.11.2022 вручено особисто.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 30.11.2022, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, участь у судовому засідання є правом, а не обов`язком сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 30.11.2022 за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 30.11.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №10/05-1 від 10.05.2019 та Договором про надання послуг №П0612-1 від 06.12.2019 в частині оплати поставленого товару та наданих послуг.

Заперечення відповідача

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи

Десятого травня 2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» (Позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕО СІТІ» (Відповідач, покупець) укладено договір поставки №10/05-1, згідно з яким Постачальник зобов`язується постачати Покупцеві продукцію, а Покупець зобов`язується приймати цю продукцію та своєчасно здійснювати її оплату згідно з умовами цього Договору (пункт 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору загальна вартість Продукції, що поставляється за цим договором складає загальну вартість всієї поставленої Продукції Покупцю, що засвідчується підписаними уповноваженими представниками сторін видаткових накладних на Продукцію. Найменування, кількість, ціна продукції вказуються у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору і передаються Покупцеві при постачанні чергової партії.

Відповідно до п. 2.3 Договору Розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Покупець оплачує поставлену Постачальником партію продукції за ціною, передбаченою рахунком, що виписується Постачальником на підставі замовлення, зробленого Покупцем (п. 2.5 Договору).

Згідно з п. 2.7 Договору кінцевий розрахунок з Постачальником за партію продукції Покупець проводить не пізніше 10 банківських днів з моменту прийняття поставленої згідно цього Договору партії товару.

Відповідно до п.5.2 у випадку невиконання п.п.2.6,2.7 цього Договору покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої у цей період, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день прострочення.

На виконання умов договору позивач в період з 11.06.2021 по 26.06.2021 поставлено продукцію на загальну суму 211 575, 00 грн, що підтверджується наданими видатковими накладними та товаро-транспортними накладними, а саме: видаткова накладна №11/06-012 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-012 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-013 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-013 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-019 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-019 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-023 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-023 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-028 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-028 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-031 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-031 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-032 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-032 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-036 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-036 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-043 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-043 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-045 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-045 від 11.06.2021 на суму 21 175, 00 грн; видаткова накладна №11/06-046 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-046 від 11.06.2021 на суму 6 562, 50 грн; видаткова накладна №22/06-011 від 22.06.2021 та товаро-транспортна накладна №22/06-011 від 22.06.2021 на суму 14 822,50 грн; видаткова накладна №23/06-022 від 23.06.2021 та товаро-транспортна накладна №23/06-022 від 23.06.2021 на суму 22 715, 00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №1616 від 23.07.2021 відповідач оплатив позивачу 50 000, 00 грн.

Шостого грудня 2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» (Позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕО СІТІ» (Відповідач, замовник) укладено договір №П0612-1 про надання послуг згідно з яким виконавець зобов`язується надавати послуги по роботі автобетононасосу, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця.

Згідно п. 3.1, 3.2 Договору вартість послуг вказується в акті (актах) про надання послуг. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником протягом 3-х банківських днів після підписання Акту про надання послуг, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Акт про надання послуг надається Виконавцем Замовнику протягом двох календарних днів після виконання замовлення або за поточний місяць. Замовник зобов`язаний у 1-денний термін з моменту надання Акту розглянути та підписати його. Якщо протягом вказаного строку Замовник не підписує Акт та не надає обґрунтованої відмови від підписання, Акт вважається прийнятим Замовником та підлягає оплаті, згідно умов Договору.

Згідно з актом надання послуг №11/06-057 від 11.06.2021 позивач надав відповідачу послуг автобетононасоса на загальну суму 23 000, 00 грн.

В матеріалах справи наявний акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 184 575, 00 грн. Акт звіряння підписаний електронними підписами сторін.

Позивач звертався до відповідача з претензією Вих.№08/08-4 від 08.12.2022 з проханням сплатити 184 575, 00 грн заборгованості.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки №10/05-1 від 10.05.2019.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору загальна вартість Продукції, що поставляється за цим договором складає загальну вартість всієї поставленої Продукції Покупцю, що засвідчується підписаними уповноваженими представниками сторін видаткових накладних на Продукцію. Найменування, кількість, ціна продукції вказуються у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору і передаються Покупцеві при постачанні чергової партії.

Відповідно до п. 2.3 Договору Розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Покупець оплачує поставлену Постачальником партію продукції за ціною, передбаченою рахунком, що виписується Постачальником на підставі замовлення, зробленого Покупцем (п. 2.5 Договору).

Згідно з п. 2.7 Договору кінцевий розрахунок з Постачальником за партію продукції Покупець проводить не пізніше 10 банківських днів з моменту прийняття поставленої згідно цього Договору партії товару.

На виконання умов договору позивач в період з 11.06.2021 по 26.06.2021 поставлено продукцію на загальну суму 211 575, 00 грн, що підтверджується наданими видатковими накладними та товаро-транспортними накладними, а саме: видаткова накладна №11/06-012 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-012 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-013 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-013 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-019 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-019 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-023 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-023 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-028 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-028 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-031 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-031 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-032 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-032 від 11.06.2021 на суму 17 325,00 грн; видаткова накладна №11/06-036 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-036 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-043 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-043 від 11.06.2021 на суму 15 400,00 грн; видаткова накладна №11/06-045 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-045 від 11.06.2021 на суму 21 175, 00 грн; видаткова накладна №11/06-046 від 11.06.2021 та товаро-транспортна накладна №11/06-046 від 11.06.2021 на суму 6 562, 50 грн; видаткова накладна №22/06-011 від 22.06.2021 та товаро-транспортна накладна №22/06-011 від 22.06.2021 на суму 14 822,50 грн; видаткова накладна №23/06-022 від 23.06.2021 та товаро-транспортна накладна №23/06-022 від 23.06.2021 на суму 22 715, 00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до платіжного доручення №1616 від 23.07.2021 відповідач оплатив позивачу 50 000, 00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором №10/05-1 від 10.05.2019 повністю не оплатив вартість поставленої позивачем продукції, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 161 575, 00 грн.

Окрім того, як вбачається зі встановлених обставин справи, між сторонам також виникли правовідносини із надання послуг на підставі Договору №П0612-1 про надання послуг від 06.12.2019. За своєю правовою природою вказаний договір належить до договорів про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 3.1, 3.2 Договору вартість послуг вказується в акті (актах) про надання послуг. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником протягом 3-х банківських днів після підписання Акту про надання послуг, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Акт про надання послуг надається Виконавцем Замовнику протягом двох календарних днів після виконання замовлення або за поточний місяць. Замовник зобов`язаний у 1-денний термін з моменту надання Акту розглянути та підписати його. Якщо протягом вказаного строку Замовник не підписує Акт та не надає обґрунтованої відмови від підписання, Акт вважається прийнятим Замовником та підлягає оплаті, згідно умов Договору.

Згідно з актом надання послуг №11/06-057 від 11.06.2021 позивач надав відповідачу послуг автобетононасоса на загальну суму 23 000, 00 грн.

Як з`ясовано судом вище, позивачем виконано договірні зобов`язання по наданню послуг згідно з Договором по роботі автобетононасосу. Кореспондуючий обов`язок з оплати відповідач не виконав.

В матеріалах справи наявний акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 184 575, 00 грн. Акт звіряння підписаний електронними підписами сторін.

Суд вказує, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, щодо стягнення суми основної заборгованості в розмірі 184 575, 00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 8 336, 00 грн 3% річних та 50 319, 05 грн інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 22 089, 65 грн пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.2 у випадку невиконання п.п.2.6,2.7 цього Договору покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої у цей період, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені відповідно до положень п.5.2. договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 22 089, 65 грн пені - підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №9736 від 31.08.2022.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СІТІ»» (код за , 79021, м. Львів, вул. Садова, 2А) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» (код за , 79045, м. Львів, вул. Коломийська, 5/29) основну суму боргу 184 575, 00 гривень, 3% річних 8 336, 00 грн, інфляційні втрати у розмірі 50 319, 05 грн, пеню у розмірі 22 089, 65 грн та 2481, 00 грн сплаченого судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 06.12.2022.

Суддя Синчук М.М.