Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В.,
за участі секретаря судового засідання Кравченко О.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача -Сиромятников Е.О., адвокат, (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
відповідач 1 - STOUT AGRO&OIL LP,
відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерса Союз",
відповідач 3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ",
відповідач 4 - Приватне мале підприємство "Бізнес-Трейдінг,
представник відповідача 4 -Куспер Н.О., адвокат, (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі за позовом ОСОБА_1 ,
до STOUT AGRO&OIL LP,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерса Союз",
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ",
Приватного малого підприємства "Бізнес-Трейдінг",
про визнання недійсними договорів № № 1, 2 від 20.01.2016 про переведення боргу
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. 04.01.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява від ОСОБА_1 до STOUT AGRO & OIL LP (далі - відповідач 1, STOUT AGRO & OIL LP), Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерса Союз" (далі - відповідач 2, ТОВ "Ерса Союз"), Товариство з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" (далі - відповідач 3, ТОВ "Фруктовий світ", боржник), Приватного малого підприємства "Бізнес - Трейдінг" (далі - відповідач 4, ПМП "Бізнес-Трейдінг", скаржник) та про визнання договорів переведення боргу недійсними.
2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2022 та постановою Верховного Суду від 01.11.2022, позов ОСОБА_1 до STOUT AGRO & OIL LP, ТОВ "Ерса Союз", ПМП "Бізнес - Трейдінг", ТОВ "Фруктовий світ" про визнання договорів переведення боргу недійсними задоволено;
визнано недійсним договір про переведення боргу № 1 від 20.01.2016, укладений між ТОВ "Ерса Союз" (кредитор), STOUT AGRO& OIL LP (первісний боржник) та ТОВ Фруктовий Світ" (новий боржник);
визнано недійсним договір про переведення боргу № 2 від 20.01.2016, укладений між ТОВ "Ерса Союз" (кредитор), STOUT AGRO& OIL LP (первісний боржник) та ТОВ Фруктовий Світ" (новий боржник);
стягнуто з ТОВ "Фруктовий світ" на користь ОСОБА_1 3 842,00 грн. судового збору.
Подання до суду заяви про покладення судових витрат на правничу допомогу
5. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви у справі № 904/2246/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом передачі заяви раніше визначеному складу суду від 09.11.2022.
6. Ухвалою від 21.11.2022 Верховний Суд прийняв заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу;
повідомив учасників справи, що розгляд заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбудеться 06.12.2022 о 11:10.
7. Заяв, клопотань від учасників справи щодо неможливості ними реалізувати свої процесуальні права станом на час розгляду скарги до Верховного Суду не надходило.
8. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
9. Участь представників учасників справи в судовому засіданні, призначеному ухвалою від 21.11.2022 на 06.12.2022 обов`язковою не визнавалась, про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у пункті 8 резолютивної частини згаданої ухвали суду, яким доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.
10. В судовому засіданні 06.12.2022 уповноважені представники позивача і відповідача надали пояснення по суті заяви.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Щодо суті апеляційної скарги.
11. Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
12. Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
13. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
14. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді та у випадку подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
15. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
16. Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
17. Однак розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
18. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
19. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
20. Як вбачається із поданих заявником доказів 27.06.2019 між Адвокатським об`єднанням "Новум" (далі - АО "Новум") та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги (далі - Договір про надання правової допомоги).
22. У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
23. Відповідно до Акта виконаних (наданих) послуг від 02.11.2022 АО "Новум" надало такі послуги:
24. Аналізуючи перелік зазначених послуг, колегія суддів враховує, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
25. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
26. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
27. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
28. Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
29. Тобто за загальним правилом обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України). Разом з тим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
30. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
31. Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
32. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
34. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
36. Зі змісту клопотання про надання копій касаційної скарги та копій судових рішень у цій справі не вбачається, які саме судові рішення (дата прийняття, судова інстанція) просив скаржник надіслати на електронну адресу. При цьому, за наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацією, вбачається, що оскаржувана ПМП "Бізнес-Трейдінг" постанова Центрального апеляційного господарського суду у цій справі була оприлюднена 11.03.2022, а оскаржуване в апеляційній інстанції рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 було оприлюднене 05.08.2021. Тобто зазначені судові рішення були та є доступними для ознайомлення у відкритому доступі. Водночас скаржником не надано доказів, які б підтверджували порушення судами зазначених інстанцій положень статті 242 ГПК України щодо направлення/вручення копій судових рішень учасникам справи.
37. Крім того, наявність клопотання про продовження строку на подання відзиву на касаційну скаргу не є підставою для стягнення у цьому випадку коштів за його підготовку та подання до суду, оскільки його наявність жодним чином не вплинула на розгляд спору по суті, а його подання чи не подання не впливає на повноваження суду прийняти чи відмовити у прийняті відзиву, оскільки ГПК України не пов`язує такі дії суду із поданням відповідних клопотань учасником справи.
38. Відтак, заявлені до сплати витрати у розмірі 550,00 грн. за складення та подання до Верховного Суду клопотання про надсилання копії касаційної скарги та копій судових рішень, а також 550,00 грн. за складення та подання до Верховного Суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на касаційну скаргу - не відповідають критеріям розумності, неминучості, пропорційності та обґрунтованості.
39. Аналізуючи надання таких послуг як "вивчення та аналіз касаційної скарги", "підготовка та узгодження правової позиції клієнта щодо доводів касаційної скарги ПМП "Бізнес-Трейдінг" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2022" та "складення і подання до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відзиву на зазначену касаційну скаргу ПМП "Бізнес-Трейдінг" колегія суддів зазначає, що хоч адвокатом і було розділено ці дії як окремі послуги, однак такі дії є взаємозалежними та фактично охоплюються наданням послуги щодо підготовки відзиву на касаційну скаргу.
40. Відтак, визначені додатково до стягнення 5 000,00 грн. за підготовку та узгодження правової позиції клієнта щодо доводів касаційної скарги та 5 500,00 грн. за вивчення та аналіз доводів касаційної скарги, які зазначені в касаційній скарзі також не відповідають критеріям розумності, неминучості, пропорційності та обґрунтованості, оскільки зазначені послуги охоплюються наданою адвокатом послугою зі складення і подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу ПМП "Бізнес-Трейдінг" у цій справі, тому стягнення судових витрат на правничу допомогу за надання зазначених послуг за своєю суттю є повторним стягненням.
Керуючись статтями 25, 126, 129, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
1. Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині відмовити.
4. Доручити Господарського суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В.Васьковський

С.В. Жуков