ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Справа№ 910/679/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022

у справі № 910/679/22 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДРБ ГРУП

до Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь

про стягнення 100 232, 00грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі № 910/679/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест Сталь» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ ГРУП» суму заборгованості у розмірі 100 232,00грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що:

- матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості у розмірі 100 232, 00грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано;

- факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 100 232, 00грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 по справі № 910/679/22. Стягнути з позивача на користь відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 8221, 50грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- обставини зазначені в рішенні першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки товар згідно рахунку № 1671 від 11.10.2021 року був поставлений позивачу 19.10.2021 року на загальну суму 79 916,32грн, що підтверджується видатковою накладною № 71 від 19 жовтня 2021 року, підписана начальником виробництва позивача - Дорохольським Русланом Борисовичем;

- матеріалах справи знаходиться рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31). у якому міститься відмітка, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана апелянтом 26 квітня 2022 року, але повідомляємо суд, що апелянту невідомо хто міг отримати даний лист, адже на той час на підприємстві (i на даний час) офіційно працевлаштована лише одна особа директор підприємства Самохін Іван Васильович (ДОДАТКИ 5-7), в той час як в рекомендованому повідомленні вказано інше прізвище отримувача, при цьому довіреності на отримання поштової кореспонденції апелянт нікому не видавав;

- повідомляємо суд, що апелянт не був обізнаний про відкрите провадження по справі № 910/679/22, а тому не подав вчасно відзив на позовну заяву та необхідні докази.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі № 910/679/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі № 910/679/22. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/679/22. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі № 910/679/22.

07.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду від господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/679/22.

07.09.2022 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) та 08.09.2022 (згідно дати звернення на електрону адресу суду) до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ ГРУП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечило доводи апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі №910/679/22 без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що:

- щодо видаткової накладної №71 від 19.10.2021 на яку посилається апелянт, позивачеві не відомо, хто саме підписував цю накладну із зауваженнями щодо фактичної поставки на суму 79 916,32грн та зауважує, що підпис на цій накладній має суттєві відмінності від підпису на довіреності №95 від 13.10.2021 і водночас відсутній підпис самого постачальника.

23.09.2022 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку та на електрону адресу суду) до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь надійшли додаткові пояснення.

Додаткові пояснення до скарги обґрунтовано тим, що:

- електронним листуванням директор ТОВ «ДРБ ГРУП» самостійно підтвердив поставку товару на загальну суму 79 916,32грн.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь, було повідомлено про розгляд справи ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 795, яке вручено 26.04.2022 представнику відповідача Турєвій за довіреністю, окрім цього, оскаржуване рішення також було вручено 03.08.2022 представнику відповідача Турєвій за довіреністю.

До основних засад господарського судочинства, зокрема, віднесено здійснення змагальність сторін та рівність всіх учасників (ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про поштовий зв`язок національний оператор забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

ПАТ Укрпошта здійснює доставку (вручення) поштових відправлень у відповідності до нормативних строків, визначених Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 05.03.2009 № 270.

Згідно з п.96 Правил оператори поштового зв`язку встановлено, що реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

Відповідно до п.99-22 Правил оператори поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставлянням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження звернення до засобів поштового зв`язку щодо встановлення особи, яка отримала поштове відправлення та відповіді підприємства поштового зв`язку щодо вказаної особи яка, на думку відповідача, безпідставно притримує поштові відправлення за юридичною адресою відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи у суді першої інстанції. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані, доводи апелянта в частині не обізнаності та не повідомлення про розгляд справи №910/679/22 у суді першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень по справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що до матеріалів справи додано нові докази по справі, а саме п. 1, 3, 5, 6, 7 додатків до апеляційної скарги та п. 1-6 додатків до письмових пояснень.

Відповідно до ч. 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржник не надав суду апеляційної інстанції докази неможливості його подання до суду першої інстанції до винесення останнім рішення по справі, скаржником не зазначено обґрунтованих обставин та підстав подання вказаних доказів разом з доповненнями до апеляційної скарги та поясненнями з врахуванням встановлення судом апеляційної інстанції належного повідомлення відповідача про розгляд справи у суді першої інстанції..

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, судовою колегією встановлено.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРБ Груп» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гефест Сталь» (далі - постачальник) була досягнута домовленість про купівлю-продаж товарів, а саме: лист 2 гк, кількість - 3, 35 т.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Гефест Сталь» було виставлено позивачу рахунок № 1671 від 11.10.2021, в якому вказано найменування товару, кількість, та загальну вартість товару у розмірі 100 232, 00 грн.

Платіжними дорученнями № 1715 від 13.10.2021 позивачем сплачено рахунок № 1671 від 11.10.2021 на суму 100 232, 00 грн.

Однак, відповідачем не було виконано свого обов`язку з поставки товару.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 1 від 29.11.2021 про поставку товару.

Відповідач відповіді на вимогу не надав, товар позивачеві на суму 100 232, 00грн не поставив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів та просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 100 232,00грн.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 ЦК України).

При цьому, відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, за приписами ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, оскільки до матеріалів справи додано рахунок № 1671 від 11.10.2021, який в подальшому був оплачений позивачем, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості у розмірі 100 232, 00 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, обов`язку з повернення суми коштів або ж поставки товару на суму 100 232,00грн відповідачем виконано не було.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, суд першої інстанції дійшов правомірного та законного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 100 232, 00грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 не підлягає скасуванню.

Судовий збір, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги та у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест Сталь на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі №910/679/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі №910/679/22 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 у справі №910/679/22, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022.

Матеріали справи №910/679/22 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов