ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3514/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро", с. Дударків, Бориспільський р-н, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр - Лайф", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 388 807,40 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "ФМ Ложістік Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 388 807,40 грн., що складають суму боргу за договором транспортного експедирування № 054ТКД20 від 14.05.2020.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати за надані послуги за договором транспортного експедирування № 054ТКД20 від 14.05.2020.

У межах визначеного законом строку, відповідачу була надана можливість скористатись своїм правом на подання відзиву з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2022 відкрито провадження у справі № 904/3514/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов.

З метою повідомлення відповідача про його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2022.

Станом на 12.12.2022 конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отримані послуги за договором транспортного експедирування.

Як зазначає позивач, між Дочірнім підприємством "ФМ Ложістік Дніпро" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр - Лайф" (Клієнт) було укладено договір договором транспортного експедирування № 054ТКД20 від 14.05.2020.

Проте, досліджуючи спірний Договір, господарським судом було встановлено, що останній підписаний лише з боку Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро".

З огляду на викладене, господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 Господарського кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частина 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з липня 2021 року по листопад 2021 року надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 388 807,40 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 44-7375 від 31.07.2021 на суму 74 719,00 грн., № 44-8155 від 15.08.2021 на суму 55 542,00 грн., № 44-8718 від 31.08.2021 на суму 54 546,00 грн., № 44-9200 від 31.08.2021 на суму 3 000,00 грн., № 44-9495 від 15.09.2021 на суму 37 272,00 грн., № 44-10350 від 30.09.2021 на суму 44 302,00 грн., № 44-010878 від 15.10.2021 на суму 37 000,00 грн., № 44-011584 від 31.10.2021 на суму 40 172,00 грн., № 44-012180 від 15.11.2021 на суму 42 254,40 грн.

Вказані акти підписані представниками сторін за допомогою електронного підпису.

Як вбачається з матеріалів справи 01.03.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 4, якою визначено порядок використання сервісу електронного документообігу.

Електронні документи належним чином оформлені документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, передбачених чинним законодавством, а також підписані за допомогою електронного цифрового підпису (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) та електронною кваліфікованою печаткою (за наявності), використовуючи сервіс електронного документообігу «Вчасно» і «М.Е.DOC» (п. 2 угоди).

Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням КЕП стороною-одержувачем Е-документа, отриманого від сторони-відправника з нанесенням нею КЕП (п. 11 угоди).

Крім того, сторонами було узгоджено пулінг тарифи на доставку вантажу зі складу консолідації Експедитора, розташованого за адресою: 49000,0 м. Дніпро, вул. Журналістів, 7, відповідно до наведеної таблиці (а.с. 24-25).

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з транспортного експедирування, які врегульовані нормами як Господарського так і Цивільного кодексів України.

Згідно ч. 1 статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Виконуючи умови договору, позивач надав підприємству відповідача транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень вантажів відповідача на загальну 388 807,40 грн., про що свідчать акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 44-7375 від 31.07.2021 на суму 74 719,00 грн., № 44-8155 від 15.08.2021 на суму 55 542,00 грн., № 44-8718 від 31.08.2021 на суму 54 546,00 грн., № 44-9200 від 31.08.2021 на суму 3 000,00 грн., № 44-9495 від 15.09.2021 на суму 37 272,00 грн., № 44-10350 від 30.09.2021 на суму 44 302,00 грн., № 44-010878 від 15.10.2021 на суму 37 000,00 грн., № 44-011584 від 31.10.2021 на суму 40 172,00 грн., № 44-012180 від 15.11.2021 на суму 42 254,40 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Вказані вище акти підписані обома сторонами без заперечень.

Згідно зі статтею 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

В матеріалах справи наявний додаток № 1, яким сторони узгодили пулінг тарифи на доставку вантажу зі складу консолідації Експедитора, розташованого за адресою: 49000,0 м. Дніпро, вул. Журналістів, 7, відповідно до наведеної таблиці (а.с. 24-25).

Для оплати наданих експедиторських послуг, позивачем були сформовані наступні рахунки на оплату: №№ 44-7375 від 31.07.2021, 448155 від 15.08.2021, 44-8718 від 31.08.2021, 44-9200 від 31.08.2021, 449495 від 15.09.2021, 44-10350 від 30.09.2021, 44-010878 від 15.10.2021, 44-011584 від 31.10.2021, 44-012180 від 15.11.2021.

Позивач зазначає про те, що відповідач за отримані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим у останнього наявна заборгованість у сумі 388 807,40 грн., що й стало причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія № 139 від 16.06.2022 з вимогою погасити заборгованість в сумі 388 807,40 грн.

Відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 388 807,40 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 165, 221, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр - Лайф" (49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 6; ) на користь Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" (08330, Київська обл., Бориспільський р-н, с.Дударків, вул. Незалежності, буд. 2/2; ) 388 807,40 грн. - основного боргу, 5 832,11 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.12.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко