cправа № 908/2085/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Шпорт В.В.,
за участю представників:
позивачки - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Костянтина Великого 20»
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1
на постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий - Верхогляд Т.А., судді - Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.)
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Костянтина Великого 20»
про визнання недійсними рішень установчих зборів
у липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом про визнання недійсними рішень установчих зборів ОСББ «Костянтина Великого 20», оформлених протоколом № 1 від 27.12.2020.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.11.2021 позов задоволено.

Визнано недійсними рішення установчих зборів ОСББ «Костянтина Великого 20», оформлені протоколом № 1 від 27.12.2020 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку № 20 по вул. Костянтина Великого у м. Запоріжжі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2022 скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2021. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

11.10.2022 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2022, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2021 залишити без змін.

ОСББ «Костянтина Великого 20» подало відзив на касаційну скаргу, в якому, серед іншого, зазначило орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у Верховному Суді - 10 000,00 грн.

01.12.2022 до Верховного Суду від відповідача надійшла заява, в якій останній просив стягнути з позивачки на його користь 6 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у касаційному господарському суді. На підтвердження понесення витрат надав копію додатку № 2 від 22.11.2022 до договору про надання правничої допомоги від 24.12.2021; копію акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.12.2022; копію довідки про отримання грошових коштів у сумі 6 500,00 грн адвокатом Вишняковою І.О. від ОСББ «Костянтина Великого 20».

Постановою Верховного Суду від 30.11.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2022 - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, додані останнім документи на підтвердження понесення цих витрат, Верховний Суд вважає, що заяву відповідача необхідно задовольнити з таких підстав.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції на суму 6 500,00 грн відповідач надав такі документи:

- копію додатку № 2 від 22.11.2022 до договору про надання правничої допомоги від 24.12.2021, укладеного між ОСББ «Костянтина Великого 20» (клієнт) і Вишняковою І.О. (адвокат), в якому сторони погодили вартість складання заяв по суті спору та з питань, пов`язаних з розглядом справи № 908/2085/21 - 1 000,00 грн за 1 год. роботи; представництво інтересів у судових засіданнях, вартістю 2 000,00 грн за судодень;

- копію акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.12.2022, за яким адвокатом Вишняковою І.О. було надано такі послуги відповідачу: 22.11.2022 - підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу, на що витрачено 3 год., вартістю 3 000,00 грн (вартість 1 год. коштує 1 000, 00 грн); 30.11.2022 - представництво інтересів у судовому засіданні, вартістю послуги 2 000,00 грн; 01.12.2022 - підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення, на що витрачено 1 год. 50 хв., вартістю 1 500,00 грн (вартість 1 год коштує 1 000,00 грн). Загальна вартість наданих послуг становить 6 500,00 грн.

- копію довідки про отримання адвокатом Вишняковою І.О. грошових коштів у сумі 6 500,00 грн від ОСББ «Костянтина Великого 20».

У матеріалах прави також наявні копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001095 від 29.09.2015 на ім`я Вишнякової І.О. та копія ордеру серії АР № 1103712, виданого ОСББ «Костянтина Великого 20» на підставі договору про надання правової допомоги від 24.12.2021 адвокату Вишняковій І.О. (а.с. 35-36, т. 2).

Позивачка не подала заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у Верховному Суді 30.11.2022.

Врахувавши результати розгляду справи у суді касаційної інстанції 30.11.2022, дослідивши надані відповідачем документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, керуючись ст. ст. 126, 129 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про стягнення з позивачки на користь ОСББ «Костянтина Великого 20» 6 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції (3 000,00 грн - за підготовку і подання відзиву на касаційну скаргу; 2 000,00 грн - за участь адвоката Вишнякової І.О. у судовому засіданні 30.11.2022; 1 500,00 грн - за підготовку і подання заяви про ухвалення додаткового рішення), які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції.

Отже, з позивачки на користь ОСББ «Костянтина Великого 20» необхідно стягнути 6 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Костянтина Великого 20» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2085/21 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Костянтина Великого 20» (69002, м. Запоріжжя, вул. Костянтина Великого, буд. 20, ) 6 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді касаційної інстанції.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

В. Студенець