ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Справа№ 910/10035/21 (910/18854/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Полякова Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від АТ «Сенс Банк» (попередня назва - АТ «Альфа-Банк»): Подольська О.В. - за договором про надання правової допомоги від 01.12.2022 та за довіреністю № 018708/22 від 08.12.2022.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) (суддя Мандичев Д.В., повний текст додаткового рішення складено та підписано - 14.09.2022)

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Сенс Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович

про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності

у межах справи № 910/10035/21

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та обставини справи

16.11.2021 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 / /позивач/боржник) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі - АТ «Альфа-Банк»/ /відповідач/скаржник/АТ «Сенс Банк (нова назва)) про припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000) та скасування державної реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), номер запису про право власності № 44302778 від 28.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії АТ «Альфа-Банк» стосовно реєстрації права власності на предмет іпотеки є незаконними, оскільки задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність, а відтак, боржник просив припинити право власності та скасувати реєстрацію права власності на предмет іпотеки за AT «Альфа Банк».

Також, до позовної заяви позивач долучив заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), право власності на яку зареєстроване за АТ «Альфа-Банк».

На обґрунтування вищевказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що квартира АДРЕСА_1 передана АТ «Альфа-Банк» в іпотеку в якості забезпечення за кредитним договором від 27.07.2005 № 014-695-КП на підставі договору іпотеки від 27.07.2005 № 014-695-ЗП, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрованого за № 1732.

Після відкриття провадження у справі № 910/10035/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , АТ «Альфа-Банк» здійснило державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі дублікату договору іпотеки від 27.07.2005 № 014-695-ЗП, виданого 01.06.2018.

На переконання позивача, АТ «Альфа-Банк» може здійснити відчуження спірної квартири до постановлення рішення в даній справі №910/18854/21, що призведе до ускладнення збереження майна та повернення квартири у власність ОСОБА_1 в разі задоволення його позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/10035/21 (910/18854/21) (суддя Мандичев Д.В.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 у справі №910/10035/21 (910/18854/21) (суддя Мандичев Д.В., повний текст рішення складено та підписано - 12.07.2022) позовні вимоги задоволено повністю; припинено право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000); скасовано державну реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000) номер запису про право власності № 44302778 від 28.09.2021.

Короткий зміст заяви

11.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою (про долучення доказів витрат на правничу допомогу), у відповідності до якої позивач просить суд, долучити до матеріалів справи №910/10035/21 (910/18854/21) копії документів, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 ; стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн. Дану вимогу суд приймає як заяву про ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21(910/18854/21) (суддя Мандичев Д.В., повний текст додаткового рішення складено та підписано - 14.09.2022) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн; в іншій частині заяви відмовлено.

Місцевий господарський суд посилаючись на приписи ст.ст. 13, 42, 43, 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, оскільки відсутні правові підстави для покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката за складання заяви про забезпечення позову, в задоволенні якої було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вищевказаним додатковим рішенням, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21(910/18854/21) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- копія заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не направлялася на адресу АТ «Альфа-Банк», а відтак, останнє було позбавлене можливості подати заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката;

- суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про відкладення розгляду справи;

- у матеріалах справи відсутні докази фактичної оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування;

- заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн неспівмірна з реальним обсягом такої роботи у суді першої інстанції, часом витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. Виготовлення позовної заяви про припинення права власності та скасування державної реєстрації, заяви про забезпечення позову не вимагало значного обсягу технічних робіт;

- місцевим господарським судом не враховано та не взято до уваги, що витрати на послуги адвоката у розмірі 14 000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та неспівмірними з реальним обсягом такої допомоги.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

13.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява (про проведення судового засідання без участі боржника (позивача) та його представника), у відповідності до якої заявник просить суд, судове засідання призначене на 14.12.2022 о 15 год 20 хв провести без участі боржника (позивача) та його представника; розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №910/10035/21 (910/18854/21) та залишити її без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 у справі № 910/10035/21(910/18854/21) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10035/21(910/18854/21) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк»; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа- Банк» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/10035/21 (910/18854/21).

17.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10035/21 (910/18854/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 910/10035/21(910/18854/21) клопотання Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №910/10035/21 (910/18854/21) призначено на 14.12.2022.

Явка представників сторін

14.12.2022 у судове засідання з`явився представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» (попередня назва - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»).

ОСОБА_1 та/або його представник у судове засідання 14.12.2022 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; судом апеляційної інстанції враховано наявність заяви боржника про розгляд справи без участі останнього та його представника.

Клопотання заявлені учасниками справи

У судовому засіданні 14.12.2022 представником Акціонерного товариства «Сенс Банк» подано клопотання про зміну назви відповідача, згідно з яким заявник просить суд, змінити найменування відповідача з АТ «Альфа-Банк» (ідентифікаційний ) на АТ «Сенс Банк» (ідентифікаційний ).

За наслідками розгляду вищевказаного клопотання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) задоволено клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про зміну найменування відповідача; здійснено заміну найменування відповідача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ідентифікаційний ) на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (ідентифікаційний ).

Позиції учасників справи

14.12.2022 у судовому засіданні представник АТ «Сенс Банк» підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просила її задовольнити, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Сенс Банк» не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Аргументум» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 21/05 (надалі - договір), за умовами якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну/правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

За змістом п. 3.1 договору правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу відповідної суми (гонорару) на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, зазначений у реквізитах сторін даного договору, виходячи з погодинної оплати праці Адвокатського об`єднання, що становить 1 000,00 грн за годину без ПДВ.

У відповідності до п. 3.5 договору за фактом надання послуг згідно даного договору Адвокатське об`єднання надає клієнту до 10 числа місяця, що йде за місяцем, в якому надавалися послуги, акт наданих послуг, після підписання якого послуги вважаються наданими належним чином та в повному обсязі.

В подальшому, 11.07.2022 Адвокатським об`єднанням виставлено ОСОБА_1 рахунок № 22/19 на суму 17 000,00 грн щодо наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 10.03.2021 № 21/05.

Також, 11.07.2022 між Адвокатським об`єднанням «Аргументум» та ОСОБА_1 підписано акт наданих послуг на загальну суму 17 000,00 грн, з якого вбачається, що:

- робота над позовною заявою про припинення права власності та скасування державної реєстрації становить 8 000,00 грн;

- робота над заявою про забезпечення позову про припинення права власності та скасування державної реєстрації становить 3 000,00 грн;

- представництво інтересів ОСОБА_1 у Господарському суді міста Києва 14.02.2022, 15.06.2022 та 11.07.2022 становить по 2 000,00 грн.

В силу ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Застосування відповідних приписів ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. При цьому, аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ч. 2 ст. 124 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 25.03.2021 у справі №905/717/20.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом з тим, 11.07.2022 під час судового засідання у Господарському суді міста Києва представник позивача просив вирішити питання про розподіл судових витрат згідно з наданими до відповідної заяви доказами, а відтак, позивачем дотримано приписи ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

В силу ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 та постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2019 по справі № 902/347/18 вказано, що для розподілу понесених судових витрат стороні необхідно подати лише договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З акту наданих послуг від 11.07.2022 вбачається, що до переліку наданих адвокатом послуг включено роботу над заявою про забезпечення позову про припинення права власності та скасування державної реєстрації, вартість даної послуги складає 3 000,00 грн.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено повністю, а відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката за складання заяви про забезпечення позову, в задоволенні якої судом відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача, який підлягає стягненню з відповідача, становить 14 000,00 грн.

Щодо посилання АТ «Сенс Банк» про те, що останньому не направлялась заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, а відтак, скаржник був позбавлений можливості подати до суду заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.07.2022 у судовому засіданні були присутні представники відповідача та позивача, при цьому у даному судовому засіданні останній просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат згідно з наданими 11.07.2022 до відповідної заяви доказами.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) розгляд заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про стягнення з АТ «Альфа-Банк» на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн призначено у судове засідання 07.09.2022.

21.07.2022 вищевказану ухвалу від 15.07.2022 було надіслано учасникам справи, про що свідчить відповідний штамп суду на зворотній стороні останнього аркушу даного судового рішення.

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 25.07.2022 відповідачем отримано копію ухвали Господарського суду міста Києва від 15.07.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21), а відтак, зазначене свідчить про обізнаність АТ «Сенс Банк» стосовно наявності заяви ОСОБА_1 щодо прийняття додаткового рішення про стягнення з АТ «Альфа-Банк» на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.

Разом з тим, відповідач не скористався правом передбаченим ч. 5 ст. 126 ГПК України та не подав до суду відповідної заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що є суто організаційним питанням суб`єкта господарювання.

Стосовно доводів скаржника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, необхідно зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наявністю загрози для життя, здоров`я та безпеки учасників справи внаслідок запровадження воєнного стану.

Так, відповідно до ч.1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Разом з тим, в силу ч. 3 ст. 244 ГПК України строк ухвалення додаткового рішення обмежений та становить десять днів з дня надходження відповідної заяви.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом ст.ст. 42, 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Положеннями ст. 13 ГПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та строк ухвалення додаткового рішення є обмеженим, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду заяви, у зв`язку з чим підстави для відкладення її розгляду відсутні.

Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду також враховано висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Щодо посилання скаржника про відсутність у матеріалах справи доказів фактичної оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, слід зазначити наступне.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відтак, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Таким чином, у даному випадку, відсутність доказів фактичної оплати витрат пов`язаних з наданням правової допомоги, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про їх відшкодування.

Крім того, доводи скаржника про те, що місцевим господарським судом здійснено зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу без наявного відповідного клопотання відповідача, спростовуються матеріалами справи, оскільки при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції відмовив у відповідній частині заяви про прийняття додаткового рішення, так як дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката за складання заяви про забезпечення позову, в задоволенні якої судом відмовлено.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21), а відтак у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/10035/21 (910/18854/21) залишити без змін.

3. Справу № 910/10035/21 (910/18854/21) повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано - 20.12.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

Б.М. Поляков