РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 м. КиївСправа № 910/9763/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000";

до: приватного акціонерного товариства "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ШУБКІВСЬКЕ";

про: стягнення 166.841,30 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000" (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ШУБКІВСЬКЕ" (далі відповідач) про стягнення 166.841,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеною між сторонами спору угодою на організацію і надання послуг з охорони від 02.09.2020 № 3/09, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 166.841,30 грн., з яких: 119.989,44 грн. - основна заборгованість, 6.584,39 грн. - 3 % річних та 40.267,47 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9763/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням наявного листування між сторонами спору, що підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог. Також відповідач зазначає про відсутність звітів позивача на використання пального всупереч положенням пункту 2.1.8 Угоди. До звіту, зокрема, додані акти обстеження полів з насадження кукурудзи, акт про відсутність представників позивача та витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 0000297) про здійснення невстановленими особами крадіжки кукурудзи.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено угоду на організацію і надання послуг з охорони від 02.09.2020 № 3/09 (далі Угода), відповідно до предмету якої відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання забезпечити охорону об`єкта постами фізичної охорони чи технічними засобами (п. 1.1 Угоди).

Пунктом 2.3.8 Договору визначено, що відповідач зобов`язаний приймати надані відповідно до умов Угоди послуги і, за відсутності мотивованих зауважень, підписати акт надання послуг в семиденний термін.

Пунктом 3.2.1 Угоди визначено, що сума, яка підлягає до оплати за календарний місяць перераховується відповідачем на банківських рахунок позивача не пізніше п`ятого числа місяця, наступного за звітним.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем надані відповідачу послуги за Угодою на загальну суму 173.099,52 грн., що підтверджується актами наданих послуг, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій а саме:

- від 30.09.2020 № 220 на суму 53.110,08 грн.;

- від 31.10.2020 № 251 на суму 60.978,24 грн.;

- від 30.11.2020 № 291 на суму 59.011,20 грн.

Також позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 173.099,52 грн., які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 02.09.2020 № 186 на суму 18.000,00 грн.;

- від 28.09.2020 № 221 на суму 35.110,08 грн.;

- від 31.10.2020 № 258 на суму 60.978,24 грн.;

- від 30.11.2020 № 296 на суму 59.011,20 грн.

Проте, відповідачем здійснено оплату послуг частково в сумі 53.110,08 грн. (за вересень 2020), що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 119.989,44 грн. (в період жовтня 2020 та листопада 2020).

Так спірні акти (від 31.10.2020 № 251 на суму 60.978,24 грн. та від 30.11.2020 № 291 на суму 59.011,20 грн.), а також рахунки були направлені відповідачу листом позивача від 08.12.2020 № 22, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Однак позивачем не здійснено розрахунку з позивачем за надані послуги за Угодою в період жовтня 2020 та листопад 2020, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 119.989,44 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 6.584,39 грн. та інфляційних втрат в сумі 40.267,47 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості за Угодою, а саме: від 18.12.2020 № 39, від 24.05.2022 № 72, направлення яких підтверджується описами вкладення до поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Проте, такі претензії залишені відповідачем без виконання.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 119.989,44 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 119.989,44 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 6.584,39 грн. та інфляційних втрат в сумі 40.267,47 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені оскільки:

- виконання/невиконання позивачем положень пункту 2.1.8 Угоди не є предметом спору у даній справі;

- акти обстеження полів з насадження кукурудзи та акт про відсутність представників позивача підписані представниками відповідача одноособово;

- наявність/відсутність збитків відповідача у вигляді розкрадання врожаю не відносяться до предмету спору у даній справі.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ШУБКІВСЬКЕ" (Україна, 04070, місто Київ, вул.Борисоглібська, будинок 15-В, ідентифікаційний код: 00724910) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000" (Україна, 18000, Черкаська обл., місто Черкаси, БУЛЬВАР ШЕВЧЕНКА, будинок 266/1, офіс 408В, ідентифікаційний код: 38646388) основну заборгованість в сумі 119.989 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 44 коп., 3 % річних в сумі 6.584 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 39 коп., інфляційні втрати в сумі 40.267 (сорок тисяч двісті шістдесят сім) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.502 (дві тисячі п`ятсот дві) грн. 62 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац