Справа № 905/1060/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О. А. - головуючий, Бакуліна С. В., Стратієнко Л. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"
про розподіл судових витрат
у справі № 905/1060/21
до 1) Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", 2) Компанії "Barlenko LTD", 3) Компанії "Metinvest B.V."
про визнання недійсним правочину, застосування наслідків недійсності правочину та стягнення збитків
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (відповідач 1), Компанії "Barlenko LTD" (відповідач 2), Компанії "Metinvest B.V." (відповідач 3) з вимогами про:
- визнання недійсним правочину щодо застосування до ОСОБА_1 процедури примусового викупу належних йому на праві власності 392 300 штук акцій Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" від 05.05.2018;
- застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на користь ОСОБА_1 відшкодування за не отримані дивіденди, нараховані за результатами роботи ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" за 2017 рік у розмірі 5 992 197,77 грн;
- стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", Компанії "Barlenko LTD" та Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_1 збитків, спричинених у зв`язку з неотриманням справедливої компенсації за акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" у розмірі 65 384 624,63 грн.
Хід розгляду справи
2. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про зменшення судового збору до 20 119,48 грн., що дорівнює 5% від річного доходу позивача за попередній рік. В обґрунтування якого позивачем зазначено, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів за 2020 рік річний дохід за 2020 становить 402 389,34 грн. В той же час, розмір судового збору в цій справі, на думку позивача, становить 1 072 922,34 грн.
3. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору. Позовну заяву залишено без руху, встановлено строк і спосіб для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання документів на підтвердження сплати судового збору у розмірі 776 650,52 грн.
4. В подальшому, 23.06.2021 до місцевого господарського суду позивачем було подано клопотання, в якому представник позивача просив відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 776 650,52 грн до ухвалення судового рішення у справі № 905/1060/21.
5. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
6. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
7. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 скасовано ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.07.2021. Справу № 905/1060/21 передано до суду першої інстанції на стадію відкриття провадження у справі.
8. Постановою Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21 касаційну скаргу ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" задоволено, постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 скасовано, ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.07.2021 залишено в силі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, в розмірі 2 481 грн. Видачу відповідного наказу доручено Господарському суду Донецької області.
Стислий виклад вимог заяви та аргументи учасників справи
9. 05.12.2022 ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1060/21 в якій просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 920,00 грн.
10. До заяви долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, копію договору № 320/18Ю від 19.03.2018 про надання юридичних послуг, копію додаткової угоди № 02/22 від 24.09.2022, копію розрахунку розміру винагороди від 02.12.2022, копію акта № 01/22 від 02.12.2022 приймання-передачі наданих послуг.
11. 09.12.2022 на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких позивач вказує на те, що спір у цій справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача-1 та його афілійованих осіб, внаслідок яких було грубо порушено право власності позивача, а відтак, в силу приписів частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати з оплати послуг адвоката відповідача-1 слід покласти на вказаного учасника справи. В обґрунтування своїх заперечень позивач посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 у справі № 908/137/18 та постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 905/671/19, від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18.
Щодо суті поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
12. За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
13. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
14. Відповідно до частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
15. Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
16. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
17. Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
18. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
19. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
20. Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
21. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
22. Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
23. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи
Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
24. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
25. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий висновок міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
26. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").
27. Так, з матеріалів справи вбачається що між ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 320/18Ю від 19.03.2018 за умовами п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором.
28. Пунктом 1 додаткової угоди № 02/22 від 24.09.2022 передбачено, що вона визначає порядок оплати юридичних послуг за надання юридичних послуг (правової допомоги) при касаційному оскарженні постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 905/1060/21.
29. Сторони узгодили вартість послуг у пункті 3 додаткової угоди.
30. Відповідно до розрахунку розміру винагороди від 02.12.2022 вартість наданих адвокатом послуг становить 9 920 грн.
31. Згідно з актом приймання-передавання наданих послуг від 02.12.2022 № 01/22 вартість робіт складає 9 920 грн. Роботи складаються з підготовки, перевірки касаційної скарги, витрачений час становить 7 годин та підготовки, перевірки заяви про розподіл судових витрат, витрачений час складає 1 годину. Акт підписано обома сторонами без зауважень.
32. Дослідивши надані відповідачем-1 докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу у Верховному Суді, врахувавши заперечення позивача щодо витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
33. За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
34. З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 920 грн, оскільки Суд встановив, що цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, співмірності та пропорційності, з урахуванням складності справи.
35. При цьому колегія суддів відхиляє заперечення позивача, оскільки представник позивача наводить свої доводи щодо суті заявлених позовних вимог у цій справі (щодо порушень процедури примусового викупу акцій). На переконання представника позивача, спір у цій справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача-1 та його афілійованих осіб, а тому витрати слід покласти на нього в порядку частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
36. При цьому, постановою Верховного Суду від 30.11.2022 у цій справі було скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022, а ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.07.2021 про повернення позовної заяви залишено в силі. Тобто у цій справі вирішувалося процесуальне питання щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд суду першої інстанції. Розгляд справи по суті із з`ясуванням питання, внаслідок чиїх неправомірних дій виник цей спір, не здійснювався. А тому такі доводи позивача визнаються необґрунтованими. Будь-яких інших заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, заявлених Товариством, позивачем не наведено.
37. Проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, Верховний Суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат. Заперечення позивача такі висновки не спростовують.
38. Дослідивши надані відповідачем документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, а також врахувавши результати розгляду справи, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь Товариства 9 920 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Верховному Суді.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Донецької області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя О. А. Кролевець
Судді С. В. Бакуліна
Л. В. Стратієнко