СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Харків Справа № 905/1409/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (вх. № 719 Д/2) та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх. № 827 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Говорун О.В., повний текст рішення складено 11.07.2022.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ,

до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", м. Краматорськ, Донецька область,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про стягнення суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2605048,79 грн, з яких: 145191,74 грн - 3% річних, 92076,47 грн - втрати від інфляції, 1455873,10 грн - пеня у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, 911907,48 грн - штраф у розмірі 7% від суми за прострочення виконання зобов`язань понад тридцять календарних днів (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.01.2022, яку прийнято судом).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 03.06.2019 №0518-02041 щодо своєчасного розрахунку за надані послуги.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних у розмірі 145191,74 грн, інфляційні втрати у розмірі 92076,47 грн, пеню у розмірі 727936,74 грн, штраф в сумі 455953,84 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 39075,73 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено. Також, судом ухвалено рішення повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" судовий збір у розмірі 3130,92 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (документ сформований в системі "Електронний суд" 26.06.2022), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі 905/1409/21 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також, 27.07.2022 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" надійшли доповнення до апеляційної скарги (вх. № 4056), в яких у доповнення до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21, яка була направлена 26.06.2022 до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд", надано детальне обґрунтування обставин та доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (вх. № 719 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо та роз`яснено про можливість надіслання документів на офіційну адресу електронної пошти суду () із засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи або з використанням програми "Електронний суд".

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", також не погодившись з ухваленим рішенням суду, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу в повному обсязі та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх. № 827 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо та роз`яснено про можливість надіслання документів на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи або з використанням програми "Електронний суд".

26.09.2022 до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку від представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", адвоката Грачова Є.О., надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. №5429ел.4477).

30.09.2022 з використанням програми "Електронний суд" Акціонерним товариством "ДТЕК Донецькі електромережі" надіслано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (вх. №5591), в якому заявник просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 року по справі 905/1409/21 скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також, 30.09.2022 до суду апеляційної інстанції з використанням програми "Електронний суд" від представника Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", адвоката Дем`яненко О.І., надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 5592).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022, у зв`язку із відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (вх. № 719 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 до розгляду на 22 листопада 2022 року о 09:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132, про що повідомлено учасників справи.

Також, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2022, зокрема, призначено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх. № 827 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 до розгляду на 22листопада 2022 року о 09:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про участь у судовому засіданні у справі №905/1409/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено судове засідання у справі №905/1409/21, яке призначене на 22 листопада 2022 р. о 09:30 годині, провести за участю представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", адвоката Грачова Євгена Олеговича, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку; задоволено заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про участь у судовому засіданні у справі №905/1409/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено судове засідання у справі №905/1409/21, яке призначене на 22 листопада 2022 року о 09:30 годині, провести за участю представника Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", адвоката Дем`яненко Олени Ігорівни, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

З огляду на те, що апеляційні скарги Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (вх. № 719 Д/2) та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх. № 827 Д/2) подані на один і той самий процесуальний документ, а саме на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21, колегія суддів вирішила призначити до спільного розгляду вказані апеляційні скарги.

18.10.2022 до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку від представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", адвоката Грачова Є.О., надійшла відповідь на відзив (вх.№6164ел. 5611), в якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" в повному обсязі та задовольнити апеляційну скаргу НЕК "Укренерго".

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 22.11.2022 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представників сторін. Представник Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" в судовому засіданні надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги та додаткових пояснень до апеляційної скарги, підтримавши вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, проти доводів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" заперечував. Представник Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, підтримав вимоги апеляційної скарги, зазначивши про безпідставність вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі".

Колегія суддів дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та вирішила оголосити перерву в судовому засіданні.

Також, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.11.2022 представниками сторін заявлені усні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 13 грудня 2022 року до 12:30 годині; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №132; задоволено заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про участь у судовому засіданні у справі №905/1409/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 13.12.2022 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представників сторін. Представник відповідача просив суд задовольнити апеляційну скаргу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі", скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі 905/1409/21 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відмовити у задоволенні апеляційної скарги НЕК "Укренерго". Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу НЕК "Укренерго", скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу в повному обсязі та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ "ДТЕК Донецькі електромережі".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, 03.06.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (НЕК "Укренерго"), та Акціонерним товариством "ДТЕК Донецькі електромережі" (далі - споживач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0518-02041, згідно з пунктом 1.1 якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору (т.1 а.с.28-46).

Згідно з умовами договору сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України (п.1.2. договору).

Положеннями пункту 2.1 договору передбачено, що терміни, що використовуються в цьому договорі, вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок електричної енергії", Кодексі системи передачі, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку, Правилах ринку.

Ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, затвердженим регулятором та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті (пункт 3.1 договору).

Для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць; 2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток № 2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку ЕІС користувача (пункт 4.1).

Відповідно до пункту 5.1 договору планова та фактична вартість послуги (грн) за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт-год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений Регулятором (грн/МВт-год). На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 6.1 договору розрахунковим періодом (розрахунковим місяцем) за цим договором є один календарний місяць.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, на 5 днів наперед.

Відповідно до пункту 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком, з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Пункт 6.6 договору передбачає, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Згідно з пунктом 6.7 договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штрафу розмірі 7% від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. У разі недотримання ОСП цих термінів користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ОСП зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми коштів, що підлягають поверненню.

Згідно з пунктом 7.1 договору ОСП має право, зокрема, отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу. Вказаному праву ОСП кореспондує встановлений підпунктом 3 пункту 9.3 договору обов`язок користувача здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору планові обсяги передачі електроенергії користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. ОСП протягом 5 робочих днів погоджує планові обсяги передачі і повертає їх користувачу. ОСП протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги. Користувач, отримавши акт приймання-передачі наданої послуги, протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, повертає його ОСП, підписаний зі свого боку (пункт 10.1 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 14.1 договору).

В подальшому, 18.11.2019 між НЕК "Укренерго" та АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 03.06.2019 №0518-02041, відповідно до якої договір викладений в новій редакції (т.1 а.с.37-41).

Так, відповідно до пункту 3.1 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019 ціна визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, встановленим Регулятором, та оприлюднюється ОСП на власному вебсайті в мережі Інтернет.

Згідно з умовами розділу 4 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019 для розрахунків за договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється:

- для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР;

- для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника;

- для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

- для споживачів електричної енергії, які приєднані до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

- для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

Вимоги щодо засобів (систем) обліку електроенергії у точках комерційного обліку користувача, а також інші організаційно-технічні питання, пов`язані зі збором, обробкою, верифікацією, валідацією, агрегацією, зберіганням та передачею даних комерційного обліку, визначені Кодексом комерційного обліку.

Згідно з пунктом 6.1 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019, розрахунковим періодом (розрахунковим місяцем) за цим договором є 1 календарний місяць .

Відповідно до пункту 6.2 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019, користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - д 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5, на 5 днів наперед.

Згідно з пунктом 6.5 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019 користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - Сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 6.6 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019 у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Згідно з пунктом 6.7 договору у редакції додаткової угоди від 18.11.2019 у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. У разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня тримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій. У разі недотримання ОСП цих термінів користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ОСП зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми коштів, що підлягають поверненню.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем позивачу були надіслані листи із зазначенням планових обсягів витрат електричної енергії в розподільчих мережах за договором на липень 2019 року - лютий 2020 року. Відповідно до наявних в матеріалах справи заявок (листів) відповідача про планові обсяги постачання електричної енергії, з урахуванням коригування планових обсягів, замовлений (плановий) обсяг надання послуги на липень 2019 року становить 41118,028 тис. кВт*г.; серпень 2019 року - 40105,777 тис. кВт*г.; вересень 2019 року - 36500 тис. кВт*г.; жовтень 2019 року - 48531,0 тис. кВт*г.; листопад 2019 року - 72964,54 тис. кВт*г.; грудень 2019 року - 74386,28 тис. кВт*г.; січень 2020 року - 75968,743 тис. кВт*г.; лютий 2020 року - 51032 тис. кВт*г. (т.1 а.с.76-80).

Тариф на послуги з передачі електричної енергії у період липень 2019 року - лютий 2020 року був встановлений постановами НКРЕКП:

Постановою НКРЕКП № 954 від 07.06.2019 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року" (далі - Постанова № 954), що набрала чинності з 01.07.2019, затверджено тариф на послуги з передачі електричної енергії на II півріччя 2019 року на рівні 347,43 грн./МВт.год. (без урахування ПДВ);

Постановою НКРЕКП № 1411 від 12.07.2019 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року", що набрала чинності з 01.08.2019, затверджено тариф на рівні 312,14 грн./МВт.год (без урахування ПДВ);

Постановою НКРЕКП № 1781 від 30.08.2019 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 12 липня 2019 року № 1411", що набрала чинності з 01.09.2019, встановлено тариф на рівні 116,54 грн./МВт.год.;

Постановою НКРЕКП № 2668 від 10.12.2019 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПРАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" на 2020 рік", що набрала чинності з 01.01.2020, встановлено тариф на рівні 155,40 грн./МВт.год.

Так, на виконання умов договору про надання послуг в період з липня 2019 року по лютий 2020 року НЕК "Укренерго" надало АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" послуги з передачі електричної енергії, що підтверджується отриманими, підписаними сторонами без будь-яких зауважень та скріпленими печатками відповідача, актами приймання-передачі послуги від 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020, відповідно до яких відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії у липні 2019 року, в обсязі 39470,307МВт/год, вартістю 16455802,51 грн; у серпні 2019 року, в обсязі 34879,910МВт/год, вартістю 13064898,13 грн; у вересні 2019 року, в обсязі 35820,302МВт/год, вартістю 5009397,60 грн; у жовтні 2019 року, в обсязі 56941,954МВт/год, вартістю 7963218,38 грн; у листопаді 2019 року, в обсязі 71916,915МВт/год, вартістю 10057436,72 грн; у грудні 2019 року, в обсязі 73018,465МВт/год, вартістю 10211486,29 грн; у січні 2020 року, в обсязі 81311,308МВт/год, вартістю 15162932,71 грн; у лютому 2020 року, в обсязі 54099,769МВт/год, вартістю 10088524,92 грн (т.1 а.с.42-50).

В подальшому, сторонами були підписані акти коригування до актів приймання-передачі послуг, а саме: акт коригування від 28.11.2019 до акту від 31.07.2019, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг за липень 2019 року 15479935,99 грн; акт коригування від 02.01.2020 до акту від 31.08.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг за серпень 2019 року 14556820,45 грн; акт коригування від 17.02.2020 до акту від 30.09.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг за вересень 2019 року 5783909,38 грн; акт коригування від 30.03.2020 до акту від 31.10.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг за жовтень 2019 року 7740885,52 грн; акт коригування від 18.05.2020 до акту від 30.11.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг за листопад 2019 року 8856217,64 грн; акт коригування від 19.06.2020 до акту від 31.12.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг за грудень 2019 року 9225645,16 грн; акт коригування від 18.08.2020 до акту від 31.01.2020, відповідно до якого вартість наданих послуг за січень 2020 року 12772211,57 грн, акт коригування від 23.09.2020 до акту від 29.02.2020, відповідно до якого вартість наданих послуг за лютий 2020 року 10959795,10 грн (т.1, а.с. 235-238, т.2, а.с.15-22).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплати за надані послуги таким чином: за липень 2019 року - 02.07.2019 у сумі 3428552,75 грн (призначення платежу за липень 2019 року 1 етап), 29.10.2019 у сумі 11069807,99 грн (призначення платежу оплата за послуги за договором) (т.1 а.с.172, 53);

за серпень 2019 року - 01.08.2019 у сумі 3004467,98 грн (призначення платежу за серпень 2019 1 етап), 09.08.2019 у сумі 3004467,98 грн (призначення платежу за серпень 2019 2 етап), 14.08.2019 у сумі 3004467,98 грн (призначення платежу за серпень 2019 3 етап), 19.08.2019 у сумі 3004467,98 грн (призначення платежу за серпень 2019 4 етап), 23.08.2019 у сумі 3004467,98 грн (призначення платежу за серпень 2019 5 етап) (т.1, а.с. 51-52, 175-183);

за вересень 2019 року - 03.09.2019 у сумі 1020890,40 грн (призначення платежу за вересень 2019 1 етап), 09.09.2019 у сумі 1020890,40 грн (призначення платежу за вересень 2019 2 етап), 13.09.2019 у сумі 1020890,40 грн (призначення платежу за вересень 2019 3 етап), 20.09.2019 у сумі 1020890,40 грн (призначення платежу за вересень 2019 4 етап), 25.09.2019 у сумі 1020890,40 грн (призначення платежу за вересень 2019 5 етап) (т.1, а.с.52, 54-55);

за жовтень 2019 року - 02.10.2019 у сумі 1357392,66 грн (призначення платежу за жовтень 2019 року 1 етап), 08.10.2019 у сумі 1357392,66 грн (призначення платежу за жовтень 2019 року 2 етап), 29.10.2019 у сумі 1357392,66 грн (призначення платежу за жовтень 2019 року 3 етап), 29.10.2019 у сумі 1357392,66 грн (призначення платежу за жовтень 2019 року 4 етап), 29.10.2019 у сумі 1357392,66 грн (призначення платежу за жовтень 2019 року 5 етап) (т.1, а.с.53, 57-59);

за листопад 2019 року - 01.11.2019 у сумі 2040789,00 грн (призначення платежу за листопад 2019 року 1 етап), 08.11.2019 у сумі 2040789,00 грн (призначення платежу за листопад 2019 року 2 етап), 15.11.2019 у сумі 2040789,00 грн (призначення платежу за листопад 2019 року 3 етап), 20.11.2019 у сумі 2040789,00 грн (призначення платежу за листопад 2019 року 4 етап), 25.11.2019 у сумі 2040789,00 грн (призначення платежу за листопад 2019 року 5 етап) (т.1, а.с. 59, 60-63);

за грудень 2019 року - 02.12.2019 у сумі 2080554,49 (призначення платежу за грудень 2019 року 1 етап), 09.12.2019 у сумі 2080554,49 (призначення платежу за грудень 2019 року 2 етап), 13.12.2019 у сумі 2080554,49 (призначення платежу за грудень 2019 року 3 етап), 19.12.2019 у сумі 2080554,49 (призначення платежу за грудень 2019 року 4 етап), 24.12.2019 у сумі 2080554,49 (призначення платежу за грудень 2019 року 5 етап) (т.1, а.с.64,65,67-68);

за січень 2020 року - 03.01.2020 у сумі 2833330,31 грн (призначення платежу за січень 2020 року 1 етап), 09.01.2020 у сумі 2833330,31 грн (призначення платежу за січень 2020 року 2 етап), 26.02.2020 у сумі 9821041,73 (призначення платежу за січень 2020 року) (т.1, а.с. 69,75);

за лютий 2020 року - 14.02.2020 у сумі 1855065,74 грн (призначення платежу за лютий 2020 року 3 етап), 17.02.2020 у сумі 1855065,74 грн (призначення платежу за лютий 2020 року 1 етап), 18.02.2020 у сумі 1855065,74 грн (призначення платежу за лютий 2020 року 2 етап), 19.02.2020 у сумі 1855065,74 грн (призначення платежу за лютий 2020 року 4 етап), 24.02.2020 у сумі 1855065,74 грн (призначення платежу за лютий 2020 року 5 етап) (т.1, а.с.70-74).

Як зазначив позивач, сума заборгованості, яка виникла внаслідок невірного застосування відповідачем тарифу за липень 2019 року була сплачена 29.10.2019 (т.1 а.с. 53).

За твердженням НЕК "Укренерго", АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" порушило свої зобов`язання з повної та своєчасної оплати отриманих послуг з передачі електричної енергії, допустивши прострочення виконання грошових зобов`язань, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу пеню, штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу, три проценти річних та інфляційні втрати.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2605048,79 грн, з яких: 145191,74 грн - 3% річних, 92076,47 грн - втрати від інфляції, 1455873,10 грн - пеня у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, 911907,48 грн - штраф у розмірі 7% від суми за прострочення виконання зобов`язань понад тридцять календарних днів (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.01.2022, яку прийнято судом) (т.1 а.с. 1-6, т.2, а.с. 38-39).

Позивач зазначає про те, що переплата, яка існувала у відповідача після оплати послуг за серпень 2019 року, була зарахована позивачем лише після укладання сторонами додаткової угоди від 18.11.2019, пунктом 6.7 якої передбачалась можливість зарахування сплачених коштів, розмір яких перевищує суми зазначені в акті приймання-передачі наданої послуги в оплату заборгованості минулих періодів (т.1 а.с.38). Попередня редакція цього пункту, на думку позивача, унеможливлювала віднесення переплати на покриття існуючої у відповідача заборгованості (т.1 а.с.30).

Позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму планових платежів липня 2019 року (566441,95 грн, з урахуванням ставки тарифу 57,40грн/МВт*год), починаючи з другого етапу передоплати планової вартості за липень 2019 року до 05.08.2019, а з 06.08.2019 здійснено нарахування штрафних санкцій (штрафу, пені), а також 3% річних та інфляційних втрат на суму, яка визначена в акті про фактичний обсяг послуги за липень 2019 року та виникла як різниця між тарифами в липні 2019 року, за вирахування сплаченого у липні платежу (13027249,76 грн (16455802,51-3428552,75), з урахуванням тарифу 347,43 грн/МВт*год), починаючи з дати закічення встановленого строку розрахунку за актом приймання-передачі послуги за липень 2019 року до 28.10.2019 (29.10.2019 відповідачем здійснена оплата в розмірі 11069807,99грн) та на залишок заборгованості в розмірі 1957441,77 грн (13027249,76-11069807,99) за період з 29.10.2019 по 19.11.2019.

Також здійснено нарахування за період з 06.11.2019 по 19.11.2019 на суму 1081200,68 грн, яка виникла як різниця між вартістю фактично наданої послуги згідно з актом за жовтень 2019 року (7963218,38 грн) з обсягом фактично сплачених коштів відповідачем за жовтень 2019 року (6786963,3 грн) з урахуванням суми переплати (95054,4 грн), яка існувала у відповідача після розрахунків за вересень 2019 року (5009397,6 грн (вартість послуги за актом від 30.09.2019) - 5104452 грн (фактично сплачено відповідачем за вересень 2019 року).

Крім того позивачем здійснені нарахування також на відповідні суми планових платежів жовтня 2019 року, січня та лютого 2020 року, які були сплачені відповідачем з простроченням.

Відповідач, заперечуючи проти позову у відзиві, зазначає про те, що ним було здійснено оплату поставленої електричної енергію вчасно та в повному обсязі, оскільки постанова № 954 від 07.06.2019 року, якою встановлювався тариф на послуги з передачі електричної енергії не діяла в липні 2019 року, тариф на послуги з передачі електричної енергії не був встановлений, а тому були відсутні підстави для оплати послуг з передачі електричної енергії.

Так, обґрунтовуючи вказану позицію відповідач посилається на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19 було зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року"; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 640/12695/19 замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19, а саме: зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 №954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" щодо конкретних юридичних осіб. Отже, як вказує відповідач, дію постанови до 01.08.2019 зупинено щодо всіх учасників ринку електричної енергії, а з 01.08.2019 зупинено лише щодо визначеного кола суб`єктів.

Водночас, постановою НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 визнана такою, що з 01.08.2019 втратила чинність постанова НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, а також було встановлено новий тариф, однак вказана постанова підлягає застосуванню лише з 01.08.2019. Відтак, вважає, що відсутні підстави для застосування тарифу, що встановлений постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, до спірних правовідносин, які стосуються липня 2019 року.

Також, за твердженням відповідача, враховуючи розмір тарифу, який на його думку діяв у липні, та фактичної оплати за електроенергію, на початок серпня 2019 у відповідача відсутня заборгованість, а навпаки існувала переплата в розмірі 596342,98 грн, а також відповідач сплатив з переплатою за послуги надані у серпні 2019 року у розмірі 1957441,77 грн, за послуги надані у листопаді у розмірі 1081200,68 грн, за послуги надані у січні 2020 року у розмірі 324769,64 грн, з послуги надані у лютому 2020 року у розмірі 324769,64 грн, що не було враховано позивачем. На думку відповідача, розрахунок позовних вимог не враховує зниження тарифу в липні 2019 року, суми та строки проведених відповідачем оплат та суми переплат. При цьому, визнає обставини, що 29.10.2019 відповідачем сплачено позивачу 11069807,99 грн як різниця тарифів за липень 2019 року.

Крім того, відповідач вважає безпідставним позов позивача з огляду на приписи п.1,3 Постанови НКРЕКП №766 від 08.04.2020.

Також, відповідачем заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій та про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

23.02.2022 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про часткове задоволення позову (т.2, а.с. 79-89).

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що положення постанови НКРЕКП №954 з відповідним тарифом за липень 2019 року були для відповідача чинними, а тому розрахунок вартості послуги за липень 2019 року здійснений позивачем є правомірним, виходячи з тарифу 347,43 грн/МВт*год. (враховано висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/11730/19); неможливістю позивача самостійно розпоряджатись коштами переплати, в тому числі зараховувати їх на погашення наявної заборгованості до укладання додаткової угоди від 18.11.2019 (враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №924/462/21); щодо нарахування штрафних санкцій на несплачену відповідачем поетапну попередню оплату планової вартості послуг, то виходячи зі змісту п.6.2 договору у відповідача виникає грошове зобов`язання з оплати за отримані послуги, а у позивача право вимагати сплати коштів у строки визначені сторонами в 6.2 договору; здійснивши перевірку розрахунків штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Водночас, суд першої інстанції, взявши до уваги сплату відповідачем основної заборгованості, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, здійснення відповідачем оплати за послуги отримані в серпні 2019 року з переплатою, яка була зарахована позивачем в оплату заборгованості лише після укладання додаткової угоди від 18.11.2019, дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до 727936,74 грн та штрафу до 455953,84 грн.

Також, судом першої інстанції відхилено доводи відповідача щодо застосування до спірних відносин Постанови НКРЕКП "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) " від 08.04.2020 №766, оскільки вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій заявлені за період до прийняття вказаної постанови.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин, з урахуванням продовження спеціальної позовної давності на строк дії карантину (починаючи з 02.04.2020).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Щодо правомірності нарахування суми за послуги з передачі електричної енергії у липні 2019 року відповідач вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку обставинам справи та дійшов помилкового висновку, що позивачем за період липня 2019 року вірно визначена ставка тарифу, яка має бути застосована для визначення вартості послуги з передачі електричної енергії, не звертаючи увагу, що у період з 27.06.2019 по 01.08.2019 дію Постанови № 954 було зупинено, а з 01.08.2019 вказана постанова взагалі втратила чинність.

Щодо нарахування штрафних санкцій на несплачену поетапну попередню оплату планової вартості послуг відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача щодо погодження позивачем планових обсягів послуги з яких розраховується розмір поетапної оплати; передбачена пунктом 6.7 договору відповідальність у вигляді 7% штрафу та пені може наставати лише за сукупності двох умов: наявність простроченої оплати після отримання акту приймання-передачі, і термін такого прострочення має становити більше 30 календарних дні, а не за неповне внесення планових платежів, тобто такі штрафні санкції нараховуються за прострочення оплати наданої послуги, а не за порушення строків внесення поетапної планової вартості послуги відповідно до пункту 6.2 договору як вказує позивач.

Щодо неможливості позивача самостійно розпоряджатись коштами переплати, в тому числі зараховувати їх на погашення наявної заборгованості відповідач вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, здійснений без дослідження обставин справи (рахунків та довідки щодо розрахунку пені); вважає, що позивач, не дивлячись на призначення платежу у платіжних дорученнях розподіляє всі кошти, отримані відповідно до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 03.06.2019 №0518-02041, на свій власний розсуд.

НЕК "Укренерго" також вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права (зокрема, статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України) в частині відмови у задоволенні позову. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на таке: часткова відмова у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) порушує встановлене Господарським та Цивільним кодексом України право позивача на отримання повної суми штрафних санкцій (пені) за порушення строків виконання зобов`язання за договором; дані фінансової звітності свідчать про наявність у позивача (скаржника) збитків у великому розмірі, у тому числі через дії користувачів; позивач не зобов`язаний доводити наявність у нього збитків у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем; судом не надано оцінку доводам позивача щодо виключного характеру його діяльності, так як прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно встановленого тарифу; судом не надано оцінки щодо винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу через несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати отриманих послуг за договором про надання послуг з передачі електричної енергії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.

Судом встановлено, що 03.06.2019 між сторонами у справі укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0518-02041, за умовами якого позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а відповідач - здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

У пункті 6.2 договору, у тому числі в редакції додаткової угоди від 18.11.2019, сторонами встановлено наступний порядок розрахунків шляхом здійснення користувачем поетапної попередньої оплати планової вартості послуги: 1 платіж (який повинен бути не меншим 1/5 від планової вартості послуги) - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з пунктом 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.

Підпунктом 1 пункту 7.1, підпунктом 3 пункту 9.3 договору встановлено, що ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу; користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Сторонами були підписані акти приймання - передачі послуг та акти коригування до них за період з липня 2019 року по лютий 2020 року.

У матеріалах справи наявні повідомлення відповідача позивачу про планові обсяги послуг та, в свою чергу, в актах приймання - передачі послуг, з урахуванням актів коригування до них, сторони погодили фактичний обсяг спожитих послуг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення порушення відповідачем умов розділу 6 договору щодо своєчасного розрахунку за надані послуги.

Стосовно тверджень відповідача про неправомірність розрахунку вартості послуги за липень 2019 року з посиланням на те, що в момент надання послуги з передачі електричної енергії (з 01.07.2019 по 01.08.2019) постанова НКРЕКП від 07.06.2019 №954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року" не діяла в силу судової заборони, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті. 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор (НКРЕКП) здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основним завданням Регулятора є, зокрема реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 6 ч. 3 ст.3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг").

Згідно з пунктом 13 частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, встановлення (зміна) тарифів на послуги з передачі електричної енергії.

Постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року", яка набрала чинності з 01.07.2019, затверджено тариф на послуги з передачі електричної енергії на II півріччя 2019 року на рівні 347,43 грн./МВт.год. (без урахування ПДВ). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 12.12.2018 №1905 "Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на 2019 рік".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19 за адміністративним позовом АТ "Нікопольський завод феросплавів" про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955 задоволено заяву АТ "Нікопольський завод феросплавів" про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" та № 955 "Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №640/12695/19 змінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19, а саме: зупинено дію постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" щодо АТ "Нікопольський завод феросплавів", АТ "Запорізький завод феросплавів", АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Дніпроазот"; зупинено дію постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 955 "Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП "НАК "Укренерго" щодо АТ "Нікопольський завод феросплавів", АТ "Запорізький завод феросплавів", АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Дніпроазот".

У відповідності до статей 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті. А якщо суд за наслідками розгляду справи визнав нормативно-правовий акт незаконним і це судове рішення набрало законної сили, положення зазначеного нормативно-правового акта не підлягають застосуванню.

Встановлення незаконності постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954 у судовому порядку на момент розгляду цієї справи не відбулося, наразі вирішення спору ще триває, а дію вказаної постанови з 01.08.2019 зупинено лише щодо визначеного кола суб`єктів, до яких відповідача не включено.

Водночас постановою НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 визнана такою, що з 01.08.2019 втратила чинність постанова НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. Також, постановою НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 були встановлені нові тарифи, однак вказані постанови підлягають застосуванню лише з 01.08.2019 та зворотної сили не мають, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх застосування до спірних правовідносин, які стосуються липня 2019 року.

Таким чином, положення постанови НКРЕКП №954 з відповідним тарифом за липень 2019 року були для відповідача чинними, а тому розрахунок вартості послуги за липень 2019 року правомірно здійснений позивачем виходячи з тарифу 347,43 грн/МВт*год.

Відповідна правова позиція щодо правомірності застосування позивачем вказаного тарифу за липень 2019 року викладена в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/11730/19 за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з передачі електричної енергії, наданих позивачу у липні 2019 року за договором № 0524-02041 від 10.05.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, шляхом застосування діючого тарифу на послуги з передачі електричної енергії та відобразити його в рахунку-фактурі і акті приймання-передачі послуги, в якій серед іншого зазначено про те, що відповідачем (НЕК "Укренерго") правомірно виставлено позивачу рахунок від 31.07.2019 із застосуванням нескасованих на той час тарифів згідно з постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, яка були чинна до 01.08.2019.

У постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 910/16783/19 зазначено про відсутність підстав для відступу від правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/11730/19, оскільки такий висновок є чітким, зрозумілим й сприяє однозначному застосуванню норм права.

Щодо посилання відповідача на висновки, викладені у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 року у справі № 916/1106/21, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 23.06.2022, колегія суддів зазначає, що викладені висновки в постановах апеляційного господарського суду не є обов`язковими для застосування у відповідності до приписів статті 236 ГПК України, тоді як постанова касаційного господарського суду фактично не містить висновків щодо застосування норми права до спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок вартості послуги за липень 2019 року із застосуванням нескасованих на той час тарифів згідно з постановою НКРЕКП від 07.06.2019 №954, яка була чинною до 01.08.2019.

Стосовно твердження відповідача про неправомірність нарахування штрафних санкцій на несплачену відповідачем поетапну попередню оплату планової вартості послуг, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, з урахуванням предмету даного спору, дослідженню та встановленню підлягають обставини щодо дотримання відповідачем порядку розрахунків за спожиту послугу, щодо наявності підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій (у вигляді пені та штрафу), обумовлених договором, а також правових наслідків за фактом порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Згідно із частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів враховує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 917/194/18).

Згідно з пунктом 6.7 договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Також, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, штрафні санкції (у формі пені та штрафу) позивачем заявлені до стягнення на підставі пункту 6.7 договору, за фактом порушення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті планової вартості послуги (виходячи з замовлених користувачем обсягів послуги), порядок розрахунку за яку погоджено сторонами пунктом 6.2 договору, а також по оплаті вартості за фактичний обсяг послуги, порядок розрахунку за яку передбачено пунктом 6.5 договору.

Договором про надання послуг для розрахунку за ним встановлено два види обсягу послуги - плановий та фактичний, які використовуються одночасно та не виключають один одного.

Як зазначено в пункті 6.1 договору про надання послуг, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць.

Так, користувач (електропостачальник) зобов`язаний подавати ОСП планові обсяги передачі електричної енергії до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Натомість на ОСП покладено обов`язок погодити вказані планові обсяги (пункт 10.1 договору про надання послуг).

Таким чином, використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за договором про надання послуг.

Порядок оплати планових обсягів послуг передбачений пунктом 6.2 договору про надання послуг, яка виражається в поетапній попередній оплаті планових обсягів послуг.

У свою чергу фактичний обсяг послуги визначається, зокрема, для електропостачальника на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника (пункт 4.1 договору про надання послуг).

ОСП на підставі даних фактичного обсягу послуги протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги (пункт 10.1 договору про надання послуг).

При цьому у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом п`яти банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів.

У зв`язку з цим плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги. У разі якщо оплачений плановий обсяг виявився вище фактичного, то вказана різниця або повертається користувачу, або враховується як оплата в наступні розрахункові періоди.

Звідси при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21).

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 у подібних правовідносинах.

З огляду на приписи статей 11, 509, 525, 526, 610, 629 ЦК України, статті 193 ГК України, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України, що враховано судом першої інстанції.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 22.09.2022 у справі № 920/724/21.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що пункт 6.7 договору передбачає штрафні санкції (у формі пені та штрафу) за порушення термінів розрахунків за договором, незалежно від того чи мало місце порушення розрахунку за планову вартість послуги, визначене пунктом 6.2 договору, чи за порушення розрахунку за фактичний обсяг послуги, визначене пунктом 6.5. договору.

Наведене спростовує твердження апелянта про неможливість нарахування штрафу та пені при порушенні електропостачальником строків сплати планових платежів за послуги з передачі електричної енергії.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем здійснено нарахування штрафу у відповідності до пункту 6.7 договору лише на суму заборгованості зі сплати вартості за надані фактичні послуги за липень 2019 року, прострочення заборгованості за якою тривало більше 30 календарних днів.

Також необґрунтованими є доводи відповідача щодо відсутності доказів погодження позивачем планових обсягів послуги, з урахуванням фактичних відносин, які склалися між сторонами під час виконання договору про надання послуг, а саме співпраця у формі вчинення узгоджених дій з визначення вартості послуги в обсязі, що планується на розрахунковий місяць, що підтверджується фактичною оплатою АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" планових обсягів послуги згідно з наданими ним даними та відсутністю заперечень НЕК "Укренерго" щодо повідомлених обсягів. Наведене також узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" щодо переплат за спірні періоди (відсутності порушень строків оплат), оскільки за положеннями пункту 6.7 договору (в редакції договору, чинній до внесення змін додатковою угодою від 18.11.2019), у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. Окрім того, у тому ж пункті договору передбачено відповідальність ОСП за невиконання або несвоєчасне виконання вказаного обов`язку.

В абзаці 4 пункту 6.7 договору про надання послуг (в редакції додаткової угоди від 18.11.2019) зазначено, що у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем здійснювалась оплата за надані позивачем послуги із зазначенням цільового призначення платежу (за конкретний місяць, етап місяця), переплатою за інші періоди АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" мав право розпоряджатись на власний розсуд, в тому числі вимагати від ОСП повернення переплати протягом 5 днів з дня отримання заяви. Вказане свідчить про неможливість позивача самостійно розпоряджатись коштами переплати, в тому числі зараховувати їх на погашення наявної заборгованості (до укладення додаткової угоди від 18.11.2019).

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 924/462/21.

При цьому, відповідачем додано до відзиву копію листа від 09.07.2019 щодо платежів за договором від 03.06.2019 №0518-02041, в якому посилаючись на оплату послуг за липень 2019 року 02.07.2019 у розмірі 3428552,75 грн, просив зарахувати сплачені кошти таким чином: 2832209,77 грн за послуги з передачі електричної енергії за липень 2019 року (всі етапи) згідно з договором від 03.06.2019 №0518-02041, 596342,98 грн за послуги з передачі електричної енергії за серпень 2019 року згідно з договором від 03.06.2019 №0518-02041.

Доказів надіслання вказаного листа відповідачу матеріали справи не містять. Водночас, такими діями відповідач визнає саме такий порядок можливого зарахування суми переплати позивачем за договором, на підставі відповідної заяви користувача, у зв`язку з чим необґрунтованими є посилання відповідача на рахунки-фактури та довідку від 05.11.2021 (щодо розрахунку пені) щодо самостійного розпорядження позивачем коштами переплати та не спростовують оплати відповідачем наданих позивачем послуг з порушенням порядку, визначеного розділом 6 договору.

Відтак, у випадку, коли відповідач не надав позивачу зазначену заяву, позивач був позбавлений правових підстав повертати кошти відповідачу або зараховувати їх в оплату послуги наступних розрахункових періодів до укладення сторонами додаткової угоди, якою внесено зміни до пункту 6.7 договору. Однак, матеріали справи не містять доказів надходження до ОСП відповідних заяв, що не спростовано відповідачем.

Отже, при вирішенні цього спору суд першої інстанції правильно керувався фактичними умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг з передачі електричної енергії 03.06.2019 №0518-02041, з доданого до матеріалів розрахунку вбачається, що після внесення змін до договору (з 19.11.2019) позивачем здійснювалось зарахування переплати в оплату заборгованості минулих періодів, тоді як неправильності здійсненого позивачем зарахування сум переплат за договором відповідачем не доведено.

Таким чином, наявність у той чи інший період переплати грошових коштів відповідачем на рахунки позивача не спростовує той факт, що платежі відповідачем проведені без дотримання тих строків, які були встановлені за згодою обох сторін, тобто з порушенням умов виконання зобов`язання з оплати послуг за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 03.06.2019 №0518-02041.

Колегія суддів також враховує, що відповідач в цілому заперечує у суді апеляційної інстанції наявність підстав для нарахування сум відповідальності за договором про надання послуг з передачі електричної енергії 03.06.2019 №0518-02041, у свою чергу, відповідачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції контррозрахунку заявлених до стягнення сум.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договору, а саме допущенні відповідачем прострочення оплати послуг з передачі електричної енергії, що є підставою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, встановленої договором та діючим законодавством, колегія суддів вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин, з урахуванням продовження спеціальної позовної давності на строк дії карантину (починаючи з 02.04.2020). Апеляційна скарга не містить доводів щодо помилковості рішення суду в цій частині, а отже в силу вимог статті 269 ГПК України не переглядається.

З огляду на зазначені вище встановлені обставини справи та умови укладеного сторонами договору, а також здійснений перерахунок заявлених до стягнення сум, колегія суддів погоджується з висновками судів про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1455873,10 грн пені, 911907,48 грн штрафу за прострочення платежу понад 30 днів, (7 % від 13027249,76 грн), 145191,74 грн 3% річних та 92076,47 інфляційних втрат.

Водночас, суд першої інстанції, керуючись приписами статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, враховуючи заявлене відповідачем клопотання, дійшов висновку про можливість зменшення суми пені до 727936,74 грн та штрафу до 455953,84 грн, тобто фактично зменшив суму штрафних санкцій на 50%.

Щодо доводів апелянта НЕК "Укренерго" стосовно зменшення розміру пені та штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, причиною звернення з апеляційною скаргою позивача стала його незгода з оскаржуваними рішенням суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені та штрафу у зв`язку з відсутністю підстав для застосування до спірних правовідносин сторін статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України. Таким чином, предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції також щодо відмови у стягненні пені та штрафу.

Судова колегія зазначає, що главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність, передбачена за правопорушення у сфері господарювання, застосовується до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. До господарсько-правової відповідальності застосовними є загальні засади цивільного законодавства: справедливість, добросовісність, розумність.

За частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 у справі №914/1888/19, від 26.01.2021 у справі №916/880/20, від 23.01.2021 у справі №921/580/19, від 26.01.2021 у справі №916/880/20.

Поряд з тим, Верховний Суд у постанові від 29 липня 2021 року у справі №904/3526/20 зауважив, що закріплений у частині третій статті 551 Цивільного кодексу України законодавцем принцип фактично є можливістю обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності та може бути застосований і як норма прямої дії як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18.

Правовий аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 травня 2018 року у справі №917/1068/17, від 22 січня 2019 року у справі №908/868/18, від 03 червня 2019 року у справі №914/1517/18.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Місцевим судом було враховано, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для позивача та іншим учасникам господарських відносин, враховуючи, що відповідач сплатив заборгованість позивачу за отримані послуги в повному обсязі, а також здійснення відповідачем оплати за послуги отримані в серпні 2019 року з переплатою, яка була зарахована позивачем в оплату заборгованості лише після укладання додаткової угоди від 18.11.2019, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість зменшити розмір пені до 727936,74 грн та штрафу до 455953,84 грн (тобто фактично на 50%).

Крім того колегія суддів враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 03.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії №0518-02041, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора НЕК "Укренерго".

Доводи позивача про неврахування судом першої інстанції того, що НЕК "Укренерго" має значні збитки від своєї фінансово-господарської діяльності за 2019, 2020 рік, колегія суддів відхиляє, адже при вирішенні питання щодо можливості зменшення штрафних санкцій, вирішальне значення мають обставини понесення кредитором збитків саме внаслідок неналежного виконання зобов`язань боржником, чого за обставинами даної справи не встановлено. Водночас, збитковість господарської діяльності кредитора, не може виключати можливість застосування судом права на зменшення розміру штрафних санкцій у разі оцінки ним певних обставин справи як виняткових.

У свою чергу, апеляційний господарський суд погоджується із доводами скаржника стосовно того, що позивач не зобов`язаний був у цьому випадку доводити наявність у нього збитків у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем (що змістовно відображено у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 910/6471/20). Водночас вказані мотиви не впливають на дотримання судом порядку застосування статей 233 ГК України та 551 ЦК України, в тому числі і сутнісне дослідження винятковості обставин, за яких можливе зменшення пені.

Також посилання на те, що несвоєчасне виконання зобов`язань учасниками ринку електричної енергії може впливати на виконання позивачем функцій та завдань, покладених на нього згідно зі Статутом, не можуть слугувати єдиною підставою для стягнення пені та штрафу у розмірі, заявленому позивачем.

Щодо наведених позивачем в апеляційній скарзі постанов Верховного Суду, судова колегія зазначає, що з них не можна виокремити умови їх застосування окремо від специфічних обставин вказаних справ і застосувати у цій справі.

У питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути однакових умов, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій: Верховний Суд не надавав у наведених вище справах висновків, які б певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду у питаннях зменшення розміру пені так, щоб тільки один варіант реалізації розсуду суду можна було вважати правильним. Тому відсутні підстави вважати, що у тих випадках, коли Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права при застосуванні судами власної дискреції, Верховний Суд зробив висновок про те, що тільки такий варіант реалізації дискреції слід вважати законним. Вказаний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 910/6471/20.

Водночас в даному випадку, зменшуючи розмір штрафних санкцій судом враховано проведення відповідачем повної оплати за надані послуги, незначні терміни прострочення виконання зобов`язання, надмірний розмір стягуваної суми штрафу та пені, стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. Тобто, акцентовано які ключові обставини слід вважати справедливими та пропорційними у вказаних відносинах задля можливості зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені.

Приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України свідчать про те, що саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Місцевий суд обґрунтовано реалізував надане право на зменшення розміру пені за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів.

Колегія суддів не бачить жодних вагомих підстав вважати інакше. Такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України (зокрема, статей 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України) та відповідає сформованій та сталій судової практиці.

На підставі викладеного апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

Отже доводи НЕК "Укренергом" про те, місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача та те, що доводи відповідача не містять винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені, колегія суддів вважає безпідставними.

Наведене свідчить, що доводи скаржників про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 - без змін.

Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2022 у справі №905/1409/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2022.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель