РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2022Справа № 910/16323/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант", Закарпатська область, м. Мукачеве

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", м. Київ

про стягнення 2 775 798,86 грн

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Мікулін Д.М. (адвокат за ордером серії АС№1026803 від 05.10.2021 року);

від відповідача: не з`явились;

вільний слухач: Сидорчук Р.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.10.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 2 693 553,24 грн, суми пені в розмірі 66 711,57 грн, суми 3% річних в розмірі 12 840,50 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 2 693,55 грн, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору підряду №6/03 від 06.03.2017 рок в частині розрахунку за виконані позивачем роботи.

Ухвалою від 11.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.11.2021 року.

В підготовчому засіданні 23.11.2021 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 25.01.2022.

Підготовче засідання 25.01.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному в період з 24.01.2022 року по 28.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторін було викликано в підготовче засідання, яке призначено на 15.02.2022.

В підготовчому засіданні 15.02.2022 в справі було оголошено перерву до 15.03.2022 року.

Підготовче засідання 15.03.2022 року не відбулось у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168) та продовженням строку дії воєнного стану згідно Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року, а також продовженням 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 підготовче засідання у справі призначено на 12.07.2022.

В підготовчому засіданні 12.07.2022 судом було оголошено перерву до 26.07.2022.

Ухвалою від 26.07.2022 року підготовче засідання в справі закрите та справу призначено до судового розгляду по суті на 30.08.2022 року.

Засідання 30.08.2022 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2022 судове засідання у справі призначено на 04.10.2022.

В судовому засіданні 04.10.2022 року в справі оголошено перерву до 25.10.2022 року.

В судовому засіданні 25.10.2022 року в справі оголошено перерву до 13.12.2022 року.

В судовому засіданні 13.12.2022 року в справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Буд-Трейд» (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант» (підрядник) було укладено Договір підряду №6/03 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними і залученими силами, засобами і способами роботи з будівництва Великої окружної дороги на ділянці від просп. Маршала Рокоссовського до вул. Богатирської з будівництвом транспортної розв`язки в різних рівнях (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013) (надалі - роботи, об`єкт), відповідно до затвердженої проектної документації, діючих норм і стандартів, здати у встановлені цим Договором строки виконані роботи Генпідряднику, усунути за свій рахунок недоробки/недоліки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та виявлені в процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об`єкту та генпідрядник зобов`язується передати затверджено проектну документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх.

Загальна вартість (Договірна ціна) робіт за Договором є динамічною (може лише зменшуватись) та становить загальну суму на яку підписано сторонами додаткові угоди до цього Договорута відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми №КБ-3. (п. 3.1. Договору).

Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання документів зазначених в п. 4.1. Договору, з урахуванням авансових платежів. (п. 4.3. Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє доповного виконання сторонам взятих на себе зобов`язань. (п. 21.1. Договору).

На виконання умов Договору сторонами підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму в розмірі 86 631 681,42 грн, а саме:

- №88 мінус за червень 2021 року на суму 5 132 164,93 грн;

- №88 плюс за червень 2021 року на суму 4 619 638,49 грн;

- №89 за червень 2021 року на суму 17 555,74 грн;

- №90 за червень 2021 року на суму 1 156 207,13 грн;

- №91 за червень 2021 року на суму 773 716,46 грн;

- №92 за чрвень 2021 року на суму 4 041 592,75 грн;

- №93 за червень 2021 року на суму 2 051 178,95 грн.

Зазначені обставини також підтверджуються наявними в справі підсумковими відомостями та довідками про вартість виконаних будівельних робіт і витрат.

Відповідачем, сплачено на користь позивача суму коштів в розмірі 83 938 128,18 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками по рахунку позивача.

Звертаючись до суду позивачем зазначено, що суму основного боргу в розмірі 2 693 553,24 грн відповідачем не оплачено, у зв`язку з чим, позивач просить їх стягнути в судовому порядку та нараховує також до стягнення суму пені в розмірі 66 711,57 грн, суму 3% річних в розмірі 12 840,50 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 2 693,55 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір є за своєю правовою природою є договором підряду, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 852, 858 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною першою статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як встановлено вище, на підставі Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму в розмірі 86 631 681,42 грн, що підтверджується зазначеними вище актами, підписаним відповідачем без заперечень та зауважень.

Відповідно до матеріалів справи, що не заперечено відповідачем, доказів на підтвердження сплати суми заборгованості в розмірі 2 693 553,24 грн (за вирахуванням суми оплати в розмірі 83 938 128,18 грн) до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання документів зазначених в п. 4.1. Договору, з урахуванням авансових платежів. (пункт 4.3. Договору).

Таким чином, згідно встановлених строків та обставин, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором на загальну суму в розмірі 2 693 553,24 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

У свою чергу, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.03.2019 року в справі №914/843/18.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем оплачену вартість робіт на суму в розмірі 2 693 553,24 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт наявності основної заборгованості за Договором в розмірі 2 693 553,24 грн у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними доказами не спростований, тому позовні вимоги позивача в ій частині визнаються судом обґрунтованими на вказану суму.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 66 711,57 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 14.2. Договору генпідрядник за порушення строків оплати робіт за даним Договором, за умови надходження коштів на рахунок від замовника будівництва об`єкта на відповідні виконані види та комплекси (етапи) робіт підрядником, сплачує на користь підрядника пеню у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості неоплачених робіт.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Оскільки факт невчасної сплати відповідачем заборгованості за виконані позивачем роботи встановлений судом та відповідачем не спростований, останній є таким, що порушив своє договірне грошове зобов`язання, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 66 711,57 грн пені, суд зазначає, що вказаний розрахунок є арифметично вірними та обґрунтованим, а вказані вимоги є доведеними.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 12 840,50 грн суми 3% річних та 2 693,55 грн суми інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, тому пред`явлення позовних вимогу в цій частині є правомірним.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд встановив, що вказані розрахунки є арифметично вірними та обґрунтованими, а вказані вимоги є доведеними.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості в розмірі 2 693 553,24 грн, суми пені в розмірі 66 711,57 грн, суми 3% річних в розмірі 12 840,50 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 2 693,55 грн.

Судовий збір позивача у розмірі 41 636,98 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Буд-Трейд» (ідентифікаційний код 39532133, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, офіс 325) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант» (ідентифікаційний код 36972558, місцезнаходження: 89600, Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Штефана Августина, буд. 12/1) суму боргу в розмірі 2 693 553,24 грн (два мільйони шістсот дев`яносто три тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривни 24 копійки), суму пені в розмірі 66 711,57 грн (шістдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень 57 копійок), суму 3% річних в розмірі 12 840,50 грн (дванадцять тисяч вісімсот сорок гривень 50 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 2 693,55 грн (дві тисячі шістсот дев`яносто три гривни 55 копійок) та суму судового збору в розмірі 41 636,98 грн (сорок одна тисяча шістсот тридцять шість гривень 98 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 21.12.2022 року.

Суддя С. МОРОЗОВ