ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/6158/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" і ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 (головуючий суддя Майданевич А. Г., судді Сулім В. В., Коротун О. М.)

за клопотаннями ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо"

щодо вирішення питання розподілу судових витрат (правничої допомоги)

у справі № 910/6158/21

за позовом Українського союзу об`єднань, підприємств і організації побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс)

до 1) Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської міської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича і 2) Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Тісо" і 2) ОСОБА_1 ,

про скасування рішень про державну реєстрацію,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У квітні 2021 року Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (далі - позивач, Укрсоюзсервіс) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича (далі - відповідач-1, Державний реєстратор) і Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (далі - відповідач-2, Департамент), в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 41265522 від 24.05.2018 року о 12:57:16, номер запису на право власності: 26304673, прийняте Державним реєстратором про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс загальною площею 7425,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Тісо" (далі - третя особа-1, ТОВ "Тісо").

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 закрито провадження в частині відповідача-1. Позов Укрсоюзсервіс задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 41265522 від 24.05.2018 року о 12:57:16, номер запису на право власності: 26304673, прийняте Державним реєстратором про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс загальною площею 7425,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "Тісо".

3. Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Тісо" і ОСОБА_1 (далі - третя особа-2, ОСОБА_1 ) звернулися до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2021, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Також треті особи просили стягнути з позивача витрати на правову допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ "Тісо" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Укрсоюзсервіс на користь ТОВ "Тісо" 3 405,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Укрсоюзсервіс на користь ОСОБА_1 3 405,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ТОВ "Тісо" щодо вирішення питання розподілу судових витрат (правничої допомоги) відмовлено.

6. Апеляційний господарський суд вказав, що ОСОБА_1 посилався на понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 65 000 грн, ТОВ "Тісо" зазначало про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 44 000 грн, на підтвердження чого заявниками надано відповідні докази до суду апеляційної інстанції.

7. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказав, що, всупереч приписам ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), заявниками не надано детальних описів робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами, подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

8. ТОВ "Тісо" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання ТОВ "Тісо" про стягнення витрат на правову допомогу, понесених у розмірі 44 000 грн, стягнути з Укрсоюзсервіс на користь ТОВ "Тісо" витрати на правову допомогу в сумі 44 000 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи в Північному апеляційному господарському суді.

9. ОСОБА_1 також подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, понесених у розмірі 65 000 грн, стягнути з Укрсоюзсервіс на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 65 000 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи в Північному апеляційному господарському суді.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи ТОВ "Тісо", викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

10. У поданій касаційній скарзі третя особа-1 не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про недоведення заявником розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Зазначає про застосування приписів статті 126 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справах № 922/1163/18, № 914/359/18, № 910/4201/19, № 903/330/20, № 918/370/21, № 910/4317/21, № 925/331/20, № 910/1344/19, №910/17183/20, № 816/2096/17, № 823/2638/18, № 316/1923/16-а, №910/4268/21.

Доводи ОСОБА_1 , викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

11. Третя особа-2 у поданій касаційній скарзі також не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає про застосування приписів статті 126 ГПК України без урахування аналогічних висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі ТОВ "Тісо".

Позиція інших учасників справи

12. Укрсоюзсервіс подало відзиви на касаційні скарги третіх осіб, у яких не погоджується з доводами касаційних скарг, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційні скарги без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін. У відзивах позивач погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо недоведення скаржниками розміру витрат на правничу допомогу, а саме - неподання детальних описів робіт, виконаних адвокатами, та здійснених ними витрат часу по кожному виду робіт, що є необхідною умовою для визначення таких судових витрат.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника і висновків апеляційного господарського суду

13. Предметом касаційного перегляду є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ТОВ "Тісо" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з тим, що заявниками не надано детальних описів робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами під час здійснення представництва заявників у суді апеляційної інстанції.

14. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

15. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

16. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

17. Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

18. Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

19. За частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

20. Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

21. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

22. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

23. Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

24. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

25. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 щодо питання застосування приписів частини 3 статті 126 ГПК України стосовно змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, викладено такі висновки:

"140. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

143. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина 3 статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

146. Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною 4 вказаної статті.

147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".

26. Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, про те, що подання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, який був врахований судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали.

27. Як було зазначено вище, відмовляючи у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ТОВ "Тісо" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд вказав на неподання заявниками детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами під час здійснення представництва заявників у суді апеляційної інстанції, що за висновком суду є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Також апеляційний господарський суд вказав, що неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

28. Проте такі висновки апеляційного господарського суду не узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо необхідності зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги та дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

29. За таких обставин не можна визнати законним і обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, який покладений в основу оскаржуваної ухвали про відмову в задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ТОВ "Тісо" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, стосовно неподання заявниками розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), що є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

30. Аналіз наданих третіми особами доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на предмет їх відповідності критеріям визначення розміру витрат на правничу допомогу апеляційний господарський суд в оскаржуваній ухвалі не здійснював.

31. Разом з тим, усунути відповідні недоліки оскаржуваного судового рішення Верховний Суд самостійно не може, оскільки обмежений приписами статті 300 ГПК України (такі повноваження віднесені до компетенції суду апеляційної інстанції).

32. Посилання позивача у відзивах на касаційні скарги на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 спростовуються викладеним вище у цій постанові. Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах № 910/12876/19, № 904/4507/18, № 826/1216/16, стосуються доведеності розміру фактично понесених третіми особами витрат на професійну правничу допомогу та з огляду на викладене в пунктах 30, 31 цієї постанови відхиляються колегією суддів.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

33. За змістом частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

34. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

35. Згідно з частиною 6 статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

36. За наведених вище обставин, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційних скарг та скасування ухвали суду апеляційної інстанції з направленням матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

Розподіл судових витрат

37. У зв`язку із частковим задоволенням касаційних скарг і направленням справи до суду апеляційної інстанції, питання розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційних скарг Верховним Судом відповідно до приписів статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" і ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № 910/6158/21 скасувати.

3. Справу № 910/6158/21 у частині розгляду заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" і ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, направити на розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил