УХВАЛА

м. Київ

16.12.2022Справа № 910/13990/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Курило Павла Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК-АГРО"

про стягнення 340 872,19 грн

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Курило Павло Олександрович (далі - позивач, ФОП Курило П.О.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК-АГРО" (далі - відповідач, ТОВ "СТК-АГРО") про стягнення 340 872,19 грн на підставі Договору про виконання робіт по розробці та впровадження та сервісному супроводу програмних продуктів "ВАS:КУП" від 01.09.2020 (далі - Договір), з яких: 300 000,00 грн основного боргу, 35 669,45 грн інфляційних збитків, 5 202,74 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в порушення умов наведеного Договору відповідач не здійснив оплату наданих позивачем послуг у загальній сумі 300 000,00 грн (основний борг) згідно Актів надання послуг № 401 від 01.04.2022, № 402 від 30.04.2022, № 501 від 31.05.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 позовну заяву ФОП Курило П.О. залишено без руху.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову № б/н від 12.12.2022 (далі - заява про забезпечення позову), відповідно до якої просить суд накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову (з урахуванням судового збору) - 345985,27 грн та судового збору в сумі 1240,50 грн, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ "СТК-АГРО" у банку ПАТ «МІБ», у банку АТ КБ «ПриватБанк» або інших рахунках, встановлених державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 та 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив таке:

- протягом 2022 року відповідач став несвоєчасно сплачувати грошові кошти за актами надання послуг;

- відповідач не підписав та не здійснив оплату по Акт надання послуг № 501 від 31.05.2022, не здійснив оплату по Акту виконаних робіт № 401 від 01.04.2022, а останній платіж по Акту виконаних робіт № 402 від 30.04.2022 був виконаний відповідачем 22.06.2022;

- направлена 02.11.2022 представником позивача на адресу відповідача вимога про усунення порушення зобов`язання та сплату заборгованості, залишена відповідачем без відповіді;

- при цьому відповідач здійснює фінансово-господарську діяльність, в період з 22.06.2022 відповідачем було виграно ряд тендерів на загальну суму 446 336,41 грн. На думку позивача, відповідач міг розрахуватись з позивачем, але не зробив цього.

З огляду на наведене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача може унеможливити виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, питання задоволення заяви про забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Проте, як встановлено судом, позивачем не наведено, а рівно не додано до заяви про забезпечення позову, жодних належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень ГПК України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення по справі.

Саме лише посилання позивача на несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг та залишену без відповіді вимогу позивача про усунення порушення зобов`язання та сплату заборгованості не є достатнім для висновку суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Подана позивачем заява мотивована виключно припущенням про імовірне ускладнення або неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений позивачем спосіб та імовірності ускладнення чи унеможливлення виконання рішення господарського суду в разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Курило Павла Олександровича про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 136, 137, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Курило Павла Олександровича про забезпечення позову відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 16.12.2022 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана ГУМЕГА