ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. Справа№ 910/3610/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 29.11.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 (повний текст складено та підписано 01.08.2022)

у справі № 910/3610/22 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ»

про стягнення 316 028,21 грн

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» про стягнення 316 028,21 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати за послуги з розподілу електричної енергії за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 4642 від 18.12.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» борг у розмірі 316 028,21 грн та судовий збір у розмірі 4740,42 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що надання послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2022 по 21.03.2022 підтверджується актом наданих послуг від 31.03.2022 на суму 508 283,27 грн, який в силу умов Договору вважається підписаним відповідачем у редакції АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», оскільки не був повернутий постачальником відправнику.

Оскільки заперечень щодо якості та вартості наданих послуг зі сторони ТОВ «АГРО-НВ» до АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» не заявлялось і послуги були частково оплачені на суму 192 255,06 грн, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що залишок заборгованості у розмірі 316 028,21 грн підлягає стягненню у судовому порядку.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/3610/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт стверджує, що військова агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною, дія якої триває, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості, строк сплати якої не настав.

Крім того, відповідач стверджує, що судове рішення прийнято на підставі недопустимих доказів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3610/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3610/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3610/22.

31.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3788/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/3610/22 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

16.09.2022 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/3610/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.10.2022.

04.10.2022 від Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що судом першої інстанції в належній мірі були з`ясовані обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Позивач зазначає, що відповідач посилаючись на обставини непереборної сили не дотримався порядку звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання у зв`язку з форс-мажорними обставинами, зокрема не подав відповідний документ виданий ТПП та не повідомив позивача про наявність форс-мажорних обставин у строк визначений Договором (п. 7.2.). Водночас відсутність коштів, не є форс-мажорною обставиною та не звільняє відповідача від обов`язку виконання зобов`язання.

Крім того, позивач наголошує, що відповідач у суді першої інстанції не заперечував щодо допустимості поданих позивачем доказів, не піднімав питання щодо витребування оригіналів електронних доказів, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів є безпідставними.

Ухвалою 17.10.2022 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 18.10.2022 розгляд справи відкладено на 29.11.2022.

У судовому засіданні 29.11.2022 представник скаржника (відповідача) надав пояснення по суті справи, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача, який прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти вимог, викладених у апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на правомірність висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні та безпідставність доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-НВ» як Постачальник та Акціонерне товариство «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» як Оператор системи розподілу уклали публічний Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №4642 (надалі - Договір). 18.12.2018 є датою початку дії зазначеного Договору, адже заява-приєднання подана Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-НВ» листом №1103/12-18 та отримана оператором 17.12.2018.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про видачу ПАТ «Полтаваобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» від 16.11.2018 №1442, ПАТ «Полтаваобленерго» (далі позивач, оператор, учасник) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії за регульованим тарифом у межах місць провадження господарської діяльності, а саме, на території Полтавської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії з 01.01.2019 року, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ «Полтаваобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством).

17.04.2019 було змінено найменування Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» має ліцензію з постачання електричної енергії споживачу, видана на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1240 від 23.10.2018.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі також - Правила тут і надалі на момент виникнення правовідносин стоірн), відповідно до п. 3.1.4 яких електропостачальник перед початком постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, повинен укласти договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи, на підставі якого отримати доступ до мереж оператора системи з метою реалізації своїх прав та виконання обов`язків та функцій як електропостачальника по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані на відповідній території до мереж оператора системи, узгодивши умови щодо необхідного інформаційного обміну, взаємних прав, обов`язків та відповідальності сторін, а також порядок виставлення рахунків за послуги з розподілу/передачі електричної енергії.

Відповідно до п. 1.2.6 Правил, у разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або «останньої надії» послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або «останньої надії». При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та «останньої надії», включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Згідно з п. 2.1.16 Правил, договір електропостачальника про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Частинами 1, 2 ст. 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Додатковою угодою №1 від 21.12.2019 до Договору сторони домовилися продовжити дію Договору до 31.12.2020.

Додатковою угодою №2 від 27.11.2020 до Договору сторони домовилися продовжити дію Договору до 31.12.2021.

Додатковою угодою від 25.11.2021 до Договору сторони домовилися викласти Договір в письмовій редакції.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи Постачальника згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. Реєстр ведеться Оператором системи в електронному вигляді.

Оператор системи забезпечує надання послуг з розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання Постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів.

Положеннями п. 2.2 Договору передбачено, що Постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього Договору за сукупністю споживачів Постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) здійснюють оплату послуг з розподілу електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії Постачальника, та інших послуг Оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком 1 до цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна послуг з розподілу визначається згідно з Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженим Регулятором.

Ціна інших послуг визначається згідно з калькуляціями, розрахованими на підставі Методики розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, пов`язаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої Регулятором.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість Договору складає вартість послуг з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) послуги з розподілу електричної енергії придбаває Постачальник, та вартість інших послуг згідно з Договором.

Розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць (п. 3.3 Договору).

Оплата (придбання) послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами (п. 3.4 Договору).

Згідно з п.4.2 Договору Постачальник зобов`язується, зокрема, здійснювати придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 цього Договору за сукупністю споживачів Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) оплату (придбання) послуг з розподілу електричної енергії забезпечує Постачальник, та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з дня приєднання Постачальника до умов цього Договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання (п. 9.1 Договору).

Отже, сторони продовжили дію Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 4642 до 25.11.2022.

Крім того, Додатковою угодою до Договору від 24.12.2021 сторони обумовили викласти в новій редакції Додаток №1 до Договору «ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ ЗА ПОСЛУГИ З РОЗПОДІЛУ ЕЛЕКТРИЧНОЇ ЕНЕРГІЇ» та Додаток №5 до Договору «ПОРЯДОК ФОРМУВАННЯ, ОБМІНУ ТА ПІДПИСАННЯ ЕЛЕКТРОННИХ ДОКУМЕНТІВ».

Так, викладеним в новій редакції Додатком 1 до Договору «ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ ЗА ПОСЛУГИ З РОЗПОДІЛУ ЕЛЕКТРИЧНОЇ ЕНЕРГІЇ» передбачено:

Пункт 11. До 7 числа місяця, включно, наступного за розрахунковим. Оператор системи надсилає на електронну адресу Постачальника:

- на узгодження фактичні (звітні) обсяги розподілу електричної енергії споживачам Постачальника у розрахунковому місяці, у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи «а» та групи «б»;

- Акт узгодження фактичних (звітних) обсягів розподілу електричної енергії для споживачів Постачальника у розрахунковому місяці (далі - Акт узгодження) з накладенням КЕП уповноваженої особи Оператора системи за формулою Додатку 4 до цього Договору.

Пункт 12. До 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник узгоджує фактичні сумарні обсяги розподілу електричної енергії споживачам Постачальника у розрахунковому місяці та надсилає Оператору системи Акт узгодження з накладенням КЕП уповноваженої особи Постачальника.

У випадку не надіслання Постачальником, підписаного у порядку, який зазначено п.13 цього Договору, Акту узгодження до 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, такий Акт узгодження вважається погодженим та підписаним у редакції Оператора системи.

Пункт 13. У разі неузгодження фактичних сумарних обсягів розподілу електричної енергії споживачам Постачальника до вказаного в п.13 цього Порядку терміну, фактичні сумарні обсяги розподілу електричної енергії споживачам Постачальника у розрахунковому місяці, сформовані Оператором системи, приймається до розрахунків в даному розрахунковому періоді, а розбіжності врегульовуються відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Правил ринку.

Пункт 14. Оператор до 10 числа включно місяця, наступного за розрахунковим, за сукупністю Споживачів Постачальника, для яких згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією Постачальника оплату послуг з розподілу електричної енергії забезпечує Постачальник, оформлює Акт наданих послуг за місяць та в цей же строк направляє його з КЕП Постачальнику. Разом з Актом наданих послуг Оператор системи надає рахунок на оплату фактично наданих послуг з розподілу електричної енергії.

Пункт 15. Постачальник протягом трьох робочих днів, з дня отримання Акту наданих послуг, повертає його з накладенням КЕП уповноваженої особи. У разі неповернення Постачальником належно підтвердженого Акту, такий Акт вважається підписаним у редакції Оператора системи, а при проведення розрахунків та визначенні обсягів електричної енергії сторони керуються даними Акту у редакції Оператора системи.

Пункт 16. Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Постачальником самостійно або на підставі отриманого рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, включно, наступного за розрахунковим.

У Додатку №5 до Договору «ПОРЯДОК ФОРМУВАННЯ, ОБМІНУ ТА ПІДПИСАННЯ ЕЛЕКТРОННИХ ДОКУМЕНТІВ» сторони погодили таке:

Пункт 1. Сторони домовилися про те, що при виконанні умов Договору може здійснюватися обмін первинними документами (рахунки, видаткові накладні, акти узгодження фактичних (звітних) обсягів розподілу електричної енергії, акт наданих послуг, акти звіряння взаєморозрахунків, повідомлення про відключення тощо) в формі електронних документів (далі: Е-документи) із застосуванням до них кваліфікованого електронного підпису (далі: КЕП) для підтвердження описаних в них господарських операцій за допомогою системи електронного документообігу «M.E.Doc».

Електронні адреси Сторін, які будуть використовуватись для листування:

електронна адреса Контрагента (сторона по Договору): , ,

електронна адреса АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (сторона по Договору) .

Пункт 2. Обмін електронними документами, з використанням системи «M.E.Doc», починає здійснюватися з моменту підписання Сторонами цього Додатку. Формування документів за Договором здійснюється з застосуванням положень Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Пункт 3. Сторони зобов`язуються до моменту підписання цього Додатку вжити всіх підготовчих та організаційних заходів для переходу на Е-документи, забезпечити отримання необхідних КЕП відповідальним співробітникам.

Пункт 4. Сторони зобов`язані слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій Стороні. Сторона, яка здійснює надсилання Е-документа вважається Стороною - відправником, а Сторона, яка здійснює отримання Е-документа, вважається Стороною - одержувачем.

Пункт 5. Підготовка Е-документів здійснюється відповідною Стороною в строки, що встановлені умовами Договору. До моменту передачі іншій Стороні, Сторона-відправник зобов`язана належним чином скласти новий та/або перевірити отриманий Е-документ та підписати його з використанням КЕП. Е-документи, які передаються, підписуються у всіх випадках з використанням КЕП відповідної Сторони.

Пункт 6. Е-документи вважаються підписаними з моменту підписання протягом передбаченого Договором строку з використанням КЕП Стороною-одержувачем Е- документа отриманого від Сторони-відправника з нанесеним нею КЕП, і набирають чинності з дати здійснення господарської операції (дати складання документу).

Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з дати здійснення господарської операції (дати складання документу) у випадках, коли вони були підписані КЕП Стороною-відправником та своєчасно, у передбачені Договором строки, надіслані Стороні-одержувачу, проте протягом передбаченого Договором строку, Сторона-одержувач не підписала такі Е-документи та не надіслала Стороні-відправнику мотивованої відмови від підписання Е-документів. Мотивована відмова від підписання Е-документів може надсилатися в паперовій формі або через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення. Несвоєчасно (з порушенням строків передбачених Договором) надіслані Стороною-відправником Е-документи вважаються підписаними виключно з моменту підписання з використанням КЕП Стороною-одержувачем.

Відповідно до умов укладеного Договору Актом №03 узгодження фактичних (звітних) обсягів розподілу електричної енергії АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРЕО» для споживачів ТОВ «АГРО-НВ» від 31.03.2022 за період з 01.03.2022 по 21.03.2022 було узгоджено фактичні (звітні) обсяги розподілу 400 247 кВт год. Узгодження відбулося шляхом накладення КЕП уповноважених осіб Постачальника та Оператора системи.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2022 року АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРЕО» направлено на електронну пошту ТОВ «АГРО-НВ» Акт наданих послуг від 31.03.2022 (за період з 01.03.2022 по 21.03.2022) на суму 508 283,27 грн з КЕП, а також рахунок-фактуру №4642/31 від 31.03.2022 на суму 316 028,21 грн (508 283,27 грн - 192 255,06 грн попередньої оплати) для оплати наданих послуг з розподілу електричної енергії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не повернув позивачу належним чином підтвердженого Акта наданих послуг від 31.03.2022, а тому в силу умов Договору цей Акт вважається підписаним у редакції АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», а при проведення розрахунків та визначенні обсягів електричної енергії сторони керуються даними Акту у редакції АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО».

Оскільки розрахунок за надані послуги з розподілу електричної енергії згідно виставленого рахунку-фактури №4642/31 від 31.03.2022 на суму 316 028,21 грн ТОВ «АГРО-НВ» не здійснило, позивач звернувся до суду про примусове стягнення з відповідача вказаної суми коштів.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з розподілу електричної енергії у з 01.01.2022 по 21.03.2022 підтверджується актом наданих послуг від 31.03.2022 на суму 508 283,27 грн, який в силу умов Договору вважається підписаним відповідачем у редакції АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», оскільки не був повернутий постачальником відправнику.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що на підтвердження вказаних обставин суду було надано недопустимі докази, оскільки виходячи зі змісту апеляційної скарги, відповідач заперечує лише щодо порядку подання доказів, однак щодо самих обставин, якими підтверджуються обставини справи відповідачем заперечень не надано. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин, які встановлені судом першої інстанції як і не надано клопотання поданого до місцевого суду про витребування оригіналів доказів, копії яких було долучено до матеріалів справи позивачем, а тому колегія суддів апеляційного господарського суду визнає подані позивачем докази вірогідними та такими, що підтверджують обставини встановлені судом першої інстанції.

Крім того, заперечень щодо якості та вартості наданих послуг зі сторони ТОВ «АГРО-НВ» до АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» не заявлялось ні на момент виконання зобов`язання, ні на момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З урахуванням попередньо сплачених відповідачем коштів у розмірі 192 255,06 грн позивачем було направлено відповідачу рахунок-фактуру №4642/31 від 31.03.2022 на суму 316 028,21 грн, який останнім залишився без оплати.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, не здійснив оплату наданих послуг у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 316 028,21 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований, а отже позовні вимоги про стягнення такої заборгованості правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Щодо наявності форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач не довів, що обставини на які він посилається унеможливили виконання грошового зобов`язання, відповідачем не надано доказів, що він звертався до позивача з повідомленнями про настання обставин непереборної сили які об`єктивно перешкоджали та продовжують перешкоджати виконати відповідачу обов`язок оплатити надані послуги, а тому посилання на такі обставини вже більше ніж через пів року після того, як зобов`язання мало бути виконано не свідчить про добросовісну поведінку відповідача, та не підтверджують доводів відповідача, що строк виконання зобов`язання не настав.

З огляду на викладене, встановивши наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання та відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання такого зобов`язання, колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 316 028,21 грн заборгованості.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, скаржником у суді апеляційної інстанції не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такими що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» слід відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/3610/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі №910/3610/22 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ».

4. Матеріали справи №910/10350/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 16.12.2022.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала