номер провадження справи 22/115/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 Справа № 908/1946/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Даниленко В.С.

За участю представників сторін:

від позивача Аскарін Р.М., довіреність № 8 від 01.01.2022

від відповідача Балховітіна В.Г., довіреність № 12 від 04.01.2021

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1946/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (вул. Олесандрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063)

до відповідача: Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69057)

про стягнення 3 102 383,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

30.09.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 5123 від 09.09.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про стягнення заборгованості в розмірі 31022383,37 грн., яка складається з: 3096993,94 грн. заборгованість за спожиту електричну енергію за період: червень 2022; 5389,43 грн. 3% річних за період з 16.07.2022 по 01.08.2022.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 100 від 24.05.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

На виконання умов договору, відповідачем особисто отримувалися рахунки за постачання електричної енергії та акти прийняття-передавання товарної продукції за червень 2022, відповідно до яких обсяг використаної/спожитої електроенергії відповідачем склав 726075 кВт/год. на загальну суму 3177428,20 грн. Спожитий обсяг електроенергії за червень 2022 підтверджується листом/повідомленням від 01.08.2022 адміністратора комерційного обліку ПАТ Запоріжжяобленерго та листом/повідомленням від 29.07.2022 адміністратора комерційного обліку філії Енергозбут АТ Українська залізниця. Між сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків з постачання електроенергії станом на 01.08.2022. Борг за спожиту електроенергію в червні 2022 склав 3096993,94 грн., який позивач просив стягнути з відповідача. Також позивачем заявлено до стягнення 5389,43 грн. 3% річних, нарахованих за період з 16.07.2022 по 01.08.2022.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 09.11.2022, позивач не заперечив, що сума основного боргу за спожиту електроенергію у зв`язку з частковою оплатою відповідачем зменшилася та буде подано заяву про зменшення позовних вимог. Позивач не згоден з твердженнями відповідача щодо помилковості розрахунку 3% річних, а саме щодо початку нарахування 3% річних з 18.04.2022. Відповідач згідно п. 12.4 договору не повідомляв позивача про наявність форс-мажорних обставин.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач у відзиві, що надійшов до суду 14.11.2022, зазначив про укладення між сторонами в справі договору № 100 про постачання електричної енергії. Не заперечив проти існування заборгованості за договором за червень 2022, однак, не погодився з сумою, визначеною позивачем. Відповідач визнає заборгованість у сумі 2635660,20 грн. Зазначив, що у червні 2022 було спожито електроенергії на суму 3177428,20 грн. та оплачено 541768,00 грн., заборгованість складає 2635660,20 грн. Внаслідок цього не погодився з нарахуванням 3% річних. Подав контррозрахунок 3% річних за період з 18.07.2022 по 01.08.2022, згідно якого розмір 3% річних становить 4125,06 грн. Звернув увагу, що вказана позивачем дата 16.07.2022 є вихідним днем, тому 3% річних слід нараховувати з 18.07.2022. Звернув увагу на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною, що, на думку відповідача, є підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору. Позов просив задовольнити частково, стягнувши з відповідача 2635660,20 грн. основного боргу, в іншій частині позовних вимог відмовити. Просив відстрочити виконання судового рішення на 12 місяців з моменту винесення судового рішення; розстрочити виконання відстроченого рішення у загальній сумі основного боргу на 12 місяців, шляхом здійснення щомісячних оплат у розмірі 219638,35 грн.

09.11.2022 надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вважає, що нарахування санкцій починається з першого робочого дня, наступним за останнім днем граничного строку внесення плати, що настає за вихідним або святковим днем, а отже контррозрахунок відповідачем виконаний правильно. Вважає, що агресія Російської Федерації це загальновідома обставина, відтак немає підстав для повідомлення позивача про наявність форс-мажорних обставин. Просив задовольнити позов частково та стягнути з відповідача 4204409,92 грн. основного боргу, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Просив відстрочити виконання судового рішення на 12 місяців з моменту винесення судового рішення; розстрочити виконання відстроченого рішення у загальній сумі основного боргу та штрафних санкцій в загальній сумі 4204409,92 грн. на 12 місяців, шляхом здійснення щомісячних оплат у розмірі 350367,49 грн., а в останній місяць 350367,53 грн.

13.12.2022 надійшли додаткові пояснення. Відповідач підтвердив факт існування заборгованості за договором за червень 2022 у розмірі 2635660,20 грн. Позов просив задовольнити частково, стягнувши з відповідача 2635660,20 грн. основного боргу, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Просив відстрочити та розстрочити виконання судового рішення.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 30.09.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1946/22 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 05.10.2022 вказану позовну заяву залишено без руху.

20.10.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява (вих. № 5657 від 20.10.2022) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1946/22. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 20.12.2022.

У судове засідання 20.12.2022 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою технічного засобу.

Рішення по суті ухвалено судом 20.12.2022, у судовому засіданні 20.12.2022 судом підписано та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (постачальник, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради (споживач) укладено договір № 100 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 24.05.2022 (Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до договору).

За умовами договору (п. 2.1), постачальник продає електричну енергію в кількості 5070270 кВт/год., найменування предмету закупівлі згідно ДК 021-2015-09310000-5 Електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.1, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2).

Ціна (тариф) на електричну енергію, згідно з п. 5.7 договору, має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором.

Відповідно до п.п. 5.8, 5.9, 5.10, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Споживач, згідно з п. 6.2.1, зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору. Постачальник, згідно з п. 7.1.1, має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

Згідно п.п. 12.1-12.5, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від оплати постачальнику послуг, які були надані до їх виникнення.

Згідно з п. 13.1, цей договір укладається на строк до 24.09.2022, зазначений в комерційні пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання.

Згідно Комерційної пропозиції Універсальна бюджет про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ Запоріжжяелектропостачання бюджетним установам (додаток № 3 до договору), платежі за спожиту електричну енергію здійснюється у порядку: - 1 платіж до 20 числа розрахункового місяця у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії за відповідний розрахунковий період на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції та рахунку за спожиту електричну енергію; - 2 платіж за електричну енергію у розмірі різниці суми першого платежу та вартості спожитої в розрахунковому періоді електричної енергії в строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції та рахунку за спожиту електричну енергію. Підставою для формування постачальником рахунку на оплату спожитої електричної енергії за цим договором є підписаний сторонами акт прийняття-передавання товарної продукції.

Між сторонами договору було підписано акти прийняття-передавання товарної продукції у червні 2022 на суму 168009,18 грн. та на суму 3009419,02 грн., всього на загальну суму 3177428,20 грн.

Позивачем було виписано відповідачу на оплату спожитої в червні 2022 електроенергії рахунок від 30.06.2022 на суму 168009,18 грн. та рахунок від 20.06.2022 на суму 3009419,02 грн. Кінцевий термін сплати за рахунками: 07.07.2022.

Вказані рахунки отримані представником відповідача.

В матеріалах справи наявні копії листа ПАТ Запоріжжяобленерго від 01.08.2022 вих. № 007-66/3735 та листа Філії Енергозбут АТ Українська залізниця від 29.07.2022 вих. ЕЕЦ-17/2513 щодо здійснення ТОВ Запоріжжяелектропостачання постачання електричної енергії споживачу КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради у червні 2022.

Відповідачем було сплачено позивачу спожитої в червні 2022 електроенергії: в сумі 80434,26 грн., згідно платіжного доручення № 4190 від 27.07.2022; в сумі 87574,92 грн., згідно платіжного доручення № 5467 від 30.09.2022; в сумі 340443,91 грн., згідно платіжного доручення № 5468 від 30.09.2022; в сумі 33314,91 грн., згідно платіжного доручення № 5590 від 31.10.2022. Всього відповідачем було оплачено 541768,00 грн.

Між сторонами в справі підписано акт від 01.08.2021 звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії постачальником згідно договору № 100 КП Облводоканал ЗОР, відповідно до якого сальдо на 01.08.2022 на користь позивача 8526853,13 грн.

Позивач вручив відповідачу вимогу (вих. № 3992 від 11.08.2022) щодо сплати боргу за електричну енергію за період з березня по червень 2022 на суму 8526853,13 грн.

Відповідь на вимогу в матеріалах справи відсутня.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Згідно п.п. 4.12, 4.13 даних Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

Згідно матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткову оплату спожитої в червні 2022 електричної енергії в загальній сумі 541768,00 грн., сума 461333,74 грн. була сплачена відповідачем після подання позивачем позовної заяви.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне провадження у справі щодо стягнення 461333,74 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З урахуванням часткової оплати відповідачем суми 541768,00 грн., сума основного боргу за спожиту електричну енергію становить 2635660,20 грн., яка визнана відповідачем.

Доказів повної оплати основного боргу відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача стягується 2635660,20 грн. основного боргу за спожиту електричну енергію в червні 2022.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Позивачем нараховано 3% річних за період за період з 16.07.2022 по 01.08.2022.

Розрахунок 3% річних, зроблений позивачем, судом перевірений та визнається правильним. З відповідача на користь позивача стягується 5389,43 грн. 3% річних.

Щодо заперечення відповідача про необхідність нарахування 3% річних з 18.07.2022, оскільки 16.07.2022 є вихідним днем, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У даному випадку, останнім днем строку за спожиту в червні 2022 електроенергію було 15.07.2022 (п`ятниця), що не було вихідним днем. Таким чином, позивачем правомірно нараховано 3% річних з 16.07.2022, положення про строк розповсюджується саме на строк виконання зобов`язання, тобто, на подію, що має юридичне значення.

Щодо посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язання в зв`язку з дією форс-мажорних обставин суд зазначає таке.

Відповідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14№ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку військова агресія проти України) повинен бути в причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Відповідачем при розгляді даної справи не доведено, що дія вказаних обставин унеможливила виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Сторонами в договорі № 100 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 24.05.2022 визначено порядок повідомлення сторони про настання форс-мажорних обставин. Доказів дотримання цього порядку відповідачем не подано, зокрема, в матеріалах справи відсутнє повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин.

Відповідач просив відстрочити та розстрочити виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи заяву зазначив, що відповідач є підприємством критичної інфраструктури, що забезпечує населення Запорізької області питною водою. Свою діяльність відповідач реалізовує через свої структурні підрозділи. Наразі, під контролем російських військ перебувають 6 з 8 структурних підрозділів підприємства відповідача. Єдиним джерелом доходів відповідача є здійснення споживачами оплати за надані послуги. Рівень оплат щомісячно стрімко знижується, спостерігається стрімкий ріст дебіторської заборгованості. Вказане свідчить про те, що відповідач перебуває в глибокій фінансовій кризі. Відповідач має значну кредиторську заборгованість по заробітній платі перед працівниками, що разом з загальнообов`язковими податками і зборами складає 38732085,50 грн. та існує явна загроза несплати заробітної плати за подальші періоди. Станом на 03.11.2022 на рахунках підприємства обліковується лише 309915,25 грн., що позбавляє відповідача можливості взагалі здійснювати будь-які фінансові операції. У відповідача існують обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення та, відповідно, своїх зобов`язань перед позивачем.

У судовому засіданні представник відповідача на обгрунтування строків надання відстрочення та розстрочення заявив, що дані строки заявлено з урахуванням максимальних строків, визначених процесуальним законодавством.

Позивач просив відмовити у задоволенні заявленого відповідачем прохання щодо відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. Звернув увагу, що основним джерелом доходу товариства позивача є грошові кошти від побутового споживача. Значна частина стуктурних підрозділів ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» знаходяться на окупованих територіях або розташовані в зоні проведення воєнних (бойових) дій, оточенні (блокуванні). Існує значний обсяг заборгованості у споживачів, які сплачують за спожиту електроенергію за рахунок бюджетних коштів та у комунальних підприємств. Невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань ставить позивача в скрутне становище, а задоволення вимоги відповідача про відстрочення та розстрочення визнаних та беззаперечених боргових зобов`язань може призвести до тяжких для позивача наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відтак, відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, при цьому оцінка доказів, що підтверджують зазначені стороною обставини, повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Відстрочення та розстрочення виконання судового рішення має сприяти реальному його виконанню на користь стягувача та в найкоротший термін.

Тобто, вирішуючи питання відстрочення/розстрочення виконання судового рішення суд має оцінити надані заявником докази на предмет того, що запропонований ним строк відстрочення/розстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення, буде ефективним та не призведе до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 2 ГПК України, суд при здійсненні судочинства зобов`язаний керуватися принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проаналізувавши доводи відповідача щодо відстрочення та розстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, з`ясувавши правову позицію позивача, який заперечив проти відстрочення та розстрочення судового рішення, суд не вбачає підстав для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду за визначеною вимогою відповідача. Зокрема, відповідачем не доведено наявності в нього обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідачем не подано належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного фінансового стану комунального підприємства. Так, відповідачем подано довідки про стан розрахунків споживачів, про стан дебіторської заборгованості, інформація по заборгованості з заробітної плати, залишки коштів на розрахункових рахунках, які підписано генеральним директором С.В. Басанським. При цьому, фінансової та бухгалтерської звітності, що подається до контролюючих органів, та згідно якої має підтверджуватися збитковість підприємства, не подано. Відповідачем не зазначено та не підтверджено доказами, яким саме чином (за які кошти) буде здійснюватися оплата боргу частинами (у разі надання розстрочки); не наведено обставин реальної можливості виконання ним судового рішення в строк, який він просить.

Суд зазначає, що за наявності достатніх підстав, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою щодо відстрочення/розстрочення судового рішення на стадії його виконання.

6. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, судовий збір у сумі 39615,88 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

У зв`язку з закриттям провадження у справі в частині стягнення 541768,00 грн. основного боргу, судовий збір у сумі 6919,87 грн., сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням № 6163 від 02.09.2022, буде повернуто позивачу, згідно його клопотання, з Державного бюджету України ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69057; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (вул. Олесандрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063; код ЄДРПОУ 42093 (два мільйони шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 20 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію в червні 2022, 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 43 коп. 3% річних, 39615 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 88 коп. судового збору.

Провадження в справі щодо стягнення суми 461333 (чотириста шістдесят одна тисяча триста тридцять три) грн. 74 коп. основного боргу закрити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 23 грудня 2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко