ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2022м. СумиСправа № 920/42/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/42/22

за позовом керівника Окружної прокуратури міста Суми (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 79, м. Суми, 40000),

в інтересах держави в особі

позивача: Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації (майдан Незалежності, 2, м.Суми, 40000; ),

до відповідача фізичної особи-підприємця Пащетника Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ),

про стягнення 71858,70 грн

за участю представників сторін:

прокурор: Вортоломей І.Г. (службове посвідчення від 25.01.2021 №059485),

від позивача: Гончаров Є.Ю. (довіреність від 14.11.2022 №б/н),

від відповідача: Шершак-Гукова А.М. (адвокат, ордер серії СМ №250 від 02.06.2022),

слухач: Кушнєр Л.Д. (паспорт серії НОМЕР_2 від 02.07.1997)

справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження

установив:

13.01.2022 прокурор звернувся з позовом, відповідно до якого просить:

1)стягнути з відповідача на користь Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації заборгованість з компенсації податку на землю у сумі 70498,81 грн та пеню у розмірі 1359,89 грн за договором від 03.02.15 № 1988-4-В;

2)стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2481,00 грн, сплачений за пред`явлення позовної заяви, на рахунок Сумської обласної прокуратури (отримувач Сумська обласна прокуратура, код 03527891, UA00002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172);

3)про дату, час і місце розгляду справи повідомити Окружну прокуратуру міста Суми та Сумську обласну прокуратуру, яка буде забезпечувати участь у розгляді справи.

Ухвалою від 17.01.2022 у справі №920/42/22 залишено без руху позовну заяву від 11.01.2022 №51-209вих-22 керівника Окружної прокуратури міста Суми (вх. №141 від 13.01.2022); установлено спосіб усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання суду поштових описів вкладення в цінний лист, як доказу направлення позивачу та відповідачу позовної заяви з доданими документами.

25.01.2022 на виконання ухвали від 17.01.2022 у справі №920/42/22 прокурором подано супровідний лист №51-530вих-22 разом із доказами направлення позовної заяви в порядку ст. 172 ГПК України. Зазначені докази разом із листом (вх №617/22 від 25.01.2022) долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 28.01.2022 у справі №920/42/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 14.03.2022; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Водночас, судове засідання, призначене на 14.03.2022, не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду №12/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 04.05.2022 у справі №920/42/22 призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 06.06.2022.

02.06.2022 представник відповідача електронною поштою надіслав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх №2063/22 від 02.06.2022) та 02.06.2022 адвокат Шершак-Гукова А.М., як представник відповідача, ознайомилась з матеріалами справи.

06.06.2022 представник відповідача електронною поштою надіслав наступні документи:

1)відзив на позовну заяву (вх №989/22, 990/22), відповідно до якого представник відповідача просить: поновити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву у справі №920/42/22 та долучити до матеріалів зазначеної справи відзив на позовну заяву; відмовити прокурору у задоволенні позову.

Як додаток до відзиву представником відповідача подано два клопотання:

1.1.)клопотання (про поновлення строку для подання клопотання про перехід до розгляду справи №920/42/22 за правилами загального позовного провадження), в якому представник відповідача просить: задовольнити клопотання щодо поновлення процесуального строку для подачі клопотання про перехід до розгляду справи №920/42/22 за правилами загального позовного провадження; поновити процесуальний строк для подання клопотання про перехід до розгляду справи №920/42/22 за правилами загального позовного провадження; здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; справу №920/42/22 розглядати за правилами загального позовного провадження;

1.2.)клопотання, згідно з яким представник відповідача просить: задовольнити клопотання щодо поновлення процесуального строку для подачі клопотання про долучення документів у справі № 920/42/22; поновити відповідачу процесуальний строк для подання клопотання про долучення документів у справі №920/42/22, та долучити до матеріалів справи №920/42/22 надане представником відповідача клопотання про долучення документів та наступні документи: копії квитанцій №0.0..1 від 23.12.2020; №0.0..1 від 29.12.2020; №0.0..1 від 20.01.2021; №0.0..1 від 20.01.2021; №0.0..1 від 12.03.2021; №0.0..1 від 12.04.2021; №0.0..1 від 15.04.2021; №0.0..1 від 02.06.2021.

2)лист про виправлення технічної помилки (вх №2106/22 від 06.06.2022), в якому представник відповідача зазначив, що з метою усунення недоліків (помилки в зазначенні електронних адрес учасників процесу), надсилає скріншот направлення документів разом із додатками у справі №920/42/22 на підтвердження направлення документів, після виправлення описки.

У судовому засіданні 06.06.2022 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України судом постановлено протокольну ухвалу, якою задоволені клопотання представника відповідача про поновлення процесуальних строків та поновлено представнику відповідача процесуальні строки щодо подання відзиву на позов і клопотань про долучення доказів та про перехід зі спрощеного позовного провадження до загального; долучено до матеріалів справи відзив з доданими до нього клопотаннями і додатками.

Ухвалою від 06.06.2022 у справі №920/42/22 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та відкладено розгляд справи №920/42/22 по суті в судове засідання на 06.07.2022.

01.07.2022 прокурор подав відповідь на відзив (вх №2816), в якій відзив відповідача вважає необґрунтованим та просить позовні вимоги задовольнити.

06.07.2022 представник відповідача подав заперечення (вх №2900/22), відповідно до яких заперечує проти задоволення позову прокурора.

Відповідь на відзив та заперечення долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.07.2022 відповідно до ч. 5 ст 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву з розгляду справи по суті до 01.08.2022, 14:30.

Ухвалою від 07.07.2022 у справі №920/42/22 повідомлено позивача - Департамент інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації про оголошену судом 06.07.2022 в судовому засіданні перерву до 01.08.2022, 14:30. Разом з тим, суддя Котельницька В.Л. 01.08.2022 перебувала у відпустці, а тому розгляд зазначеної справи не відбувся.

Ухвалою від 07.07.2022 у справі №920/42/22 призначено судове засідання з розгляду справи №920/42/22 по суті на 31.08.2022, 11:30.

31.08.2022 прокурором подане клопотання про долучення до матеріалів справи копії акту звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем.

У судовому засіданні 31.08.2022 судом долучено до матеріалів справи клопотання прокурора разом із доданим актом звірки взаєморозрахунків (вх №3966 від 31.08.2022) та відповідно до ч. 5 ст 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву з розгляду справи по суті до 21.09.2022.

У судовому засіданні 21.09.2022 у справі №920/42/22 постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 10.10.2022. Разом з тим, суддя Котельницька В.Л. 10.10.2022 перебувала у відпустці, а тому розгляд зазначеної справи не відбувся.

Ухвалою від 01.11.2022 у справі №920/42/22 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 16.11.2022, 11:30.

14.11.2022 прокурор подав клопотанням (вх №5450/22), в якому просить долучити до матеріалів справи копії додатків №1-№5 до договору від 03.02.15 № 1988-4-В.

У судовому засіданні 16.11.2022 встановлено:

Прокурор, представники позивача та відповідача у судове засідання прибули.

У судовому засіданні 16.11.2022 у справі №920/42/22 постановлено протокольну ухвалу про поновлення прокурору строку для подання додаткових доказів та долучено до матеріалів справи клопотання прокурора з доданими документами (вх №5450/22 від 14.11.2022).

Прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 16.11.2022 на підставі частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

Прокурор звернувся з позовом, згідно з яким просить стягнути з відповідача на користь Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації заборгованість з компенсації податку на землю у сумі 70498,81 грн та пеню у розмірі 1359,89 грн за договором від 03.02.15 № 1988-4-В.

Відповідно до ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Визначальним при вирішенні наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави є порушення або, загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Відповідно до ст. 1311 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З урахуванням висновків Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 необхідно зазначити, що «інтерес держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду, у кожному випадку, звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Забезпечення економічної безпеки України, згідно зі ст. 17 Конституції України, є однією з найважливіших функцій держави, справою всього Українського народу.

Предметом спору у справі є стягнення балансоутримувачем з орендаря заборгованість з компенсації податку на землю у сумі 70498,81 грн та пені у розмірі 1359,89 грн за договором від 03.02.15 № 1988-4-В.

Балансоутримувачем відповідно до договору №1988-4-В від 03.02.2015 є Управління інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації, яке перейменоване на Департамент культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації згідно п. 6 розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 24.03.2020 № 118-ОД» від 23.06.2020 №280-ОД.

Згідно з п. 7 розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 24.03.2020 № 118-ОД» від 18.01.2021 №25-ОД Департамент культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації було перейменоване на Департамент інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації ()

Відповідно до п. 15 Положення про Департамент інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови Сумської обласної державної №77-ОД від 10.02.2021, Департамент є юридичною особою публічного права, може від свого імені та в установленому чинним законодавством порядку укладати договори та угоди, набувати майнових прав відповідно до законодавства, бути позивачем і відповідачем у суді.

Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Департамент інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі №806/1000/17. від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц. № 924/1256/17. від 13,11.2019 у справі № 925/315/19. від 21.01.2020 у справі №910/2538/191).

Зокрема Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 висловлено правовий висновок щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у разі здійснення неналежним чином захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, який визначає наступне.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Тобто, бездіяльність уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи, в тому числі, досудового врегулювання, які не призвели до реального усунення порушень інтересів держави, не відповідають вимогам чинного законодавства.

10.01.2021, 22.09.2021 листами Департамент інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації повідомив прокуратуру про наявність заборгованості у ФОП Пащетник В.І. перед Департаментом та просив вирішити це питання в судовому порядку шляхом вжиття заходів представницького характеру, зазначивши, що кошторисом на 2021 рік у Департаменті не передбачені витрати на сплату судового збору.

28.12.2021 листом прокурор повідомив позивача, що Окружною прокуратурою міста Суми в інтересах держави в особі Департаменту інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю заявляється позов до Господарського суду Сумської області про стягнення з ФОП Пащетник В.І. заборгованості з компенсації земельного податку та пені відповідно до договору №1988-4-В від 03.02.2015.

У даній справі інтерес держави полягає у порушенні права держави у сфері використання державного нерухомого майна.

Несплата ФОП Пащетник В.І. компенсації земельного податку порушує економічні інтереси держави внаслідок ненадходження коштів до державного бюджету та унеможливлює використання коштів для цілей та потреб держави у сфері ефективного розпорядження державним нерухомим майном. Несплата коштів до бюджету загрожує невиконанням загальнодержавних та місцевих програм, які фінансуються з бюджету, підриває основні принципи існуючого ладу.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незабеспечно становить «суспільний інтерес».

У зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З викладених обставин, вбачається, що прокурором дотримано вимог статті 53 ГПК України, та є виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави шляхом звернення до суду із вказаним позовом.

03.02.2015 між Управлінням інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації (на цей час - Департамент інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації) (далі - позивач, балансоутримувач) та фізичною особою-підприємцем Пащетником Віктором Івановичем (далі - орендар, відповідач) укладено договір про відшкодування витрат на утримання будівлі №2 по вулиці Кузнечній та компенсації витрат на сплату земельного податку №1988-4-В (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору балансоутримувач організовує надання послуг по санітарному, технічному та протипожежному обслуговуванню, охороні приміщень загального користування, допоміжних приміщень загального користування за адресою: м. Суми, вулиця Кузнечна, буд. 2 (далі - будівля), а також інші роботи та послуги щодо повноцінного функціонування будівлі за призначенням.

Пунктом 2.1. договору визначено, що балансоутримувач сплачує земельний податок відповідно до п. 284.3 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010, а орендар своєчасно компенсує балансоутримувачу витрати на сплату земельного податку.

Згідно з п. 1.3. договору орендар бере участь у витратах на виконання робіт та послуг передбачених п. 1.1 цього договору пропорційно до займаної ним площі (з урахуванням прибудинкової території), якщо інше не випливає з характеру наданих послуг.

Орендар користується державним нерухомим майном за адресою: м. Суми, вул. Кузнечна, 2, загальною площею 786,3 м2 (в технічному паспорті на плані поз. під літ. «З-1» (прим. І -15,4 м2, ІІ -13,2 м2, ІІІ - 14,0 м2, IV - 12,6 м2), під літ. «О» (площею 332,1 м2), під літ. «В-І» (прим. поз. №103 - 129,1 м2, №104- 8,0 м2), під літ. «Г-І» (прим. №1 - 41,0 м2; №2 - 20,5 м2; №3 - 70,9 м2; №4 - 8,8 м2; №5 - 31,1 м2; №5а - 30,9 м2; №6 - 58,7 м2) (далі - приміщення). Орендовані приміщення використовуються для розміщення складу.

Відповідно до п. 2.2.4 договору орендар зобов`язується не пізніше 20 числа місяця компенсувати балансоутримувачу витрати по сплаті земельного податку у розмірі пропорційно частині орендованих орендарем приміщень будівлі в загальній площі земельної ділянки балансоутримувача шляхом перерахування на його розрахунковий рахунок суми за поточний місяць згідно наданого рахунку (розрахунок - Додаток №1). Цей договір не забороняє перераховувати компенсацію витрат на сплату земельного податку за декілька місяців поточного року наперед або за рік одноразово.

Згідно з п. 2.2.11.. договору орендар зобов`язується отримувати рахунки від балансоутримувача (уповноваженого орендаря) або організації, яка обслуговує приміщення будівлі.

Пунктом 3.1.2. договору встановлено, що балансоутримувач має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах, що наведені в пунктах 2.2.3., 2.2.4. цього договору.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору за несвоєчасну сплату компенсації витрат по сплаті земельного податку орендар сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, включаючи день оплати, на рахунок балансоутримувача, наведений в п. 2.2.4 цього договору та відшкодовує всі штрафні санкції, накладені на балансоутримувача податковим органом у зв`язку з затримкою сплати земельного податку пропорційно своєї частки земельного податку в загальній сумі.

Згідно з п. 5.1. договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16 червня 2019 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору. Сторонами погоджено, що у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору розповсюджуються на правовідносини, які виникли між сторонами до його укладання, а саме з 01 січня 2015 року.

Пунктом 5.2. договору визначено, що зміни або доповнення до цього Договору допускаються за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до п. 5.4. договору у разі пролонгації договорів оренди державного майна від 13.09.2013 №1988, від 07.03.2014 №2048, від 21.05.2014 №2073, від 17.06.2014 №2081, цей договір вважається продовженим на новий строк дії договорів оренди. Зазначені дії погоджуються сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно з п. 5.5. договору перейменування, реорганізація балансоутримувача чи орендаря, або перехід права власності на будівлю до інших осіб, не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього договору і зберігає свою чинність для нового власника будівлі (їх правонаступників), якщо інше не передбачається цим договором або чинним законодавством.

Додатками №1-№5 до договору сторонами підписано розрахунки земельного податку пропорційно орендованому нежитловому приміщенню в загальній площі земельної ділянки «Балансоутримувача». За даними розрахунками розмір земельного податку є наступним: 4006,60 грн; 665,98 грн; 1654,04 грн; 3159,68 грн; 353,50 грн відповідно.

01.04.2021 позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №6 до договору про відшкодування витрат на утримання будівлі №2 по вулиці Кузнечній та компенсації витрат на сплату земельного податку №1988-4-В (далі - додаткова угода №6).

Відповідно до п. 1 додатковї угоди №6 до договору додатки №1, №2, №3, №4, №5 до договору від 03.02.2015 № 1988-4-В викладено в новій редакції, що додаються.

Згідно з п. 2. Додаткової угоди №6 до договору пункт 5.1 договору від 03.02.2015 №1988-4-В викладено в такій редакції: «Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 16» жовтня 2022 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов`язань по даному Договору.»

Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками сторін і є невід`ємною частиною договору від 03.02.2015 № 1988-4-В. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами до її укладання, а саме з 01.01.2021 (п. 3 додаткової угоди №6 до договору).

Відповідно до п. 4 додаткової угоди №6 до договору інші умови договору від 03.02.2015 №1988-4-В, не порушені в цій додатковій угоді, залишаються незмінними, і сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання.

Як зазначає позивач, відповідач зобов`язання за договором своєчасно не виконував.

22.06.2021 позивач надіслав відповідачу претензію №01-25/779, в якій в т.ч.: наголосив на наявність та необхідність сплати відповідачем заборгованості за договором, що складається з компенсаційних витрат зі сплати земельного податку та з пені за несвоєчасну сплату компенсації витрат по сплаті земельного податку.

25.06.2021 між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків, за яким відповідач погодився, що його заборгованість зі плати компенсаційних витрат зі сплати земельного податку станом на 25.06.2021 склала 21299,81 грн.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконує обов`язок щодо своєчасної оплати компенсації земельного податку, у зв`язку із чим станом на 22.11.2021, за даними бухгалтерського обліку балансоутримувача, заборгованість ФОП Пащетника В.І. зі сплати компенсації земельного податку за договором становить 70498,81 грн.

Розрахунки помісячної компенсації земельного податку пропорційно орендованому нежитловому приміщенню в загальній площі земельної ділянки наведені у додатках №1,2,3,4,5 до договору.

Так, орендар - ФОП Пащетник В.І. має щомісяця компенсувати витрати по сплаті земельного податку на загальну суму 9839,80 грн, що складається з 4006,60 грн. (з розрахунку орендованої площі 332,10 м2), 665,98 грн (з розрахунку орендованої площі 55,20 м2), 1654,04 грн. (з розрахунку орендованої площі 137,10 м2), 3159,68 грн. (з розрахунку орендованої площі 261,90 м2), 353,50 грн (з розрахунку орендованої площі 29,30 м2).

Відповідно до матеріалів справи, з урахуванням платежів, здійснених відповідачем у лютому 2020 року на суму 9839,80 грн; у березні 2020 року на суму 9839,80 грн; у червні 2020 року на суму 1400,00 грн; у серпні 2020 року на суму 20000,00 грн; у жовтні 2020 року на суму 5500,00 грн; у грудні 2020 року на суму 20200,00 грн; у січні 2021 року на суму 15000,00 грн; у березні 2021 року на суму 7000,00 грн; у квітні 2021 року на суму 48979,41 грн; у червні 2021 року на суму 8219,59 грн, заборгованість відповідача за договором за період з січня 2020 року по листопад 2021 року включно склала 70498,51 грн.

Як зазначає прокурор, у квітні 2020 року земельний податок відповідачу не був нарахований у зв`язку із набранням чинності Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідач зобов`язання за договором щодо своєчасної та повної оплати не виконав, а тому прокурор дотримавшись вимог ст. 53 ГПК України звернувся до суду з даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до розрахунків від 22.11.2021 №01-25/1374 заборгованість відповідача за період з січня 2020 року по листопад 2021 року з компенсації земельного податку склала 70948,81 грн.

Разом з тим, відповідачем у відзиві зазначено, що компенсація витрат на сплату земельного податку до 25.06.2021 є безпідставним у зв`язку зі зміною назви сторони договору.

Зокрема, відповідачем зазначено, що 03.07.2020 відбулась зміна юридичної особи балансоутримувача із Управління інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації на Департамент культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації та 15.02.2021 із Департамента культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації на Департамент інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації.

Таким чином, на думку відповідача, після зміни назви юридичної особи балансоутримувача, договірні відносини між балансоутримувачем та ФОП Пащетник В.І. припинились. За таких обставин відповідач вважає, що компенсація витрат на сплату земельного податку за період, зазначений у позові до 25.06.2021, є безпідставним.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п. 6 розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації №280-ОД від 23.06.2020 Управління інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації перейменовано на Департамент культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації. Згідно з п. 7 розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 18.01.2021 №25-ОД Департамент культури, інформаційної політики та туризму Сумської обласної державної адміністрації перейменоване на Департамент інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації. При цьому код за ЄДРПОУ не змінився та не відбувалась ліквідація юридичної особи (сторони договору).

Таким чином, відбулась лише перейменування сторони договору.

Відповідно до п. 5.5 договору перейменування, реорганізація балансоутримувача чи орендаря, або перехід права власності на будівлю до інших осіб, не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього договору.

Пунктом 5.6 договору передбачені виключні випадки припинення чинності договору, а саме: закінчення строку, на який укладено договір; загибель орендованої будівлі; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Також, відповідач стверджує про те, що Додаткова угода №6 була підписана 25.06.2021 та підстави до відшкодування земельного податку до цього часу були відсутні.

Однак, вказане твердження є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 3 додаткової угоди №6 до договору умови цієї додаткової угоди застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами до її укладення, а саме з 01.01.2021.

Пунктом 5.1 договору зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16.06.2019 включно, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору.

Разом з тим, пунктом 5.4. договору передбачено, що у разі пролонгації договорів оренди державного майна від 13.09.2013 №1988, від 07.03.2014 №2048, від 21.05.2014 №2073, від 17.06.2014 №2081, цей договір вважається продовжений на новий строк дії договорів. Зазначені дії погоджуються сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Так, додатковою угодою №6 від 01.04.2021 до договору №1988-4-В від 03.02.2015, пункт 5.1 договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 16.10.2022 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов`язань по даному Договору».

У той же час, додатковими угодами пролонговано вищевказані договори оренди майна за адресою: м. Суми, вул. Кузнечна, 2, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, договір №1988-4-В від 03.02.2015 про відшкодування витрат на утримання будівлі №2 по вулиці Кузнечній та компенсації витрат на сплату земельного податку на цей час є чинним та діє з 03.02.2015 не припиняючи свою дію.

Окрім цього, відповідач зазначає, що в повній мірі виконував господарські зобов`язання по договору та не погоджується з сумою заборгованості зі сплати компенсації витрат на сплату земельного податку. На підтвердження вказаного твердження відповідач надає копії квитанції від 23.12.2020 на суму 10000,00 грн., від 29.12.2020 на суму 10200,00 грн, від 20.01.2021 на суму 12700,00 грн та 2300,00 грн, від 12.03.2021 на суму 7000,00 грн, від 12.04.2021 на суму 18979,41 грн, від 15.04.2021 на суму 30000,00 грн, від 02.06.2021 на суму 8219,59 грн.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що сплата коштів, на які посилається відповідач, враховані позивачем в розрахунках заборгованості, долучених до позовної заяви.

Відповідно до матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 70498,51 грн виникла у період з січня 2020 року по листопад 2021 року включно, з урахуванням платежів, здійснених у лютому 2020 року на суму 9839,80 грн; у березні 2020 року на суму 9839,80 грн; у червні 2020 року на суму 1400,00 грн; у серпні 2020 року 20000,00 грн; у жовтні 2020 року на суму 5500,00 грн; у грудні 2020 року на суму 20200,00 грн; у січні 2021 року на суму 15000,00 грн; у березні 2021 року на суму 7000,00 грн; у квітні 2021 року на суму 48979,41 грн; у червні 2021 року на суму 8219,59 грн.

Таким чином, заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної сплати компенсації витрат зі сплати земельного податку у період з січня 2020 року по листопад 2021 року включно та заборгованість відповідача за цей період в сумі 70498,81 грн, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 70498,81 грн визнаються судом законними та обґрунтованими.

Щодо вимог позивача про стягнення 1359,89 грн пені за порушення строків виконання зобов`язання.

Згідно з поданим до позову розрахунком, позивачем нараховано відповідачу 1359,89 грн пені за період з 12.04.2021 по 02.06.2021 за несвоєчасну компенсацію витрат зі сплати земельного податку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем умов договору в частині неповної та несвоєчасної сплати компенсації витрат зі сплати земельного податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом п. 4.2. договору встановлено, що за несвоєчасну сплату компенсації витрат по сплаті земельного податку орендар сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, включаючи день оплати, на рахунок балансоутримувача, наведений в п. 2.2.4 цього договору та відшкодовує всі штрафні санкції, накладені на балансоутримувача податковим органом у зв`язку з затримкою сплати земельного податку пропорційно своєї частки земельного податку в загальній сумі.

Водночас, заперечення відповідача щодо відсутності підстав для нарахування пені суд не приймає до уваги за їх необґрунтованістю, оскільки матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання відповідачем умов договору в частині несвоєчасної та неповної сплати компенсаційних витрат зі сплати земельного податку.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договору, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1359,89 грн пені.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову, а тому позовні вимоги задовольняються як законні та обґрунтовані та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість з компенсації податку на землю у сумі 70498,81 грн та пеню у розмірі 1359,89 грн за договором від 03.02.15 № 1988-4-В;

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Прокурором у позові заявлено до стягнення з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481,00 грн, сплаченого при зверненні з позовом за платіжним дорученням №2974 від 29.12.2021.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України прокурору за рахунок відповідача відшкодовується 2481,00 грн судового збору.

Керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Пащетника Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації (майдан Незалежності, 2, м. Суми, 40000; ) 70498,81 грн (сімдесят тисяч чотириста дев`яносто вісім грн 81 коп.) заборгованості з компенсації податку на землю та 1359,89 грн (одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять грн 89 коп.) пені за договором від 03.02.2015 №1988-4-В.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Пащетника Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Сумської обласної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, отримувач Сумська обласна прокуратура, , р/р UA00002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.) судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

У зв`язку із лікарняним та подальшою відпусткою судді Котельницької В.Л. повний текст рішення складено та підписано 20.12.2022.

Суддя В.Л. Котельницька