ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 914/2290/22

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА»

про: стягнення 83 188,13 грн.,

представники

позивача: Федис Л.І.

відповідача: Багрій О.Л.,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2022р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» про стягнення 83 188,13 грн.

26.09.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 19.10.2022р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

18.10.2022р. на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21358/22.

У судове засідання 19.10.2022р. позивач забезпечив участь повноважного представника.

Протокольною ухвалою від 19.10.2022р. суд постановив розгляд справи відкласти на 09.11.2022р.

Ухвалою, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 09.11.2022р.

У судове засідання 09.11.2022р. учасники справи участь повноважних представників забезпечили.

В даному судовому засіданні, судом задоволено клопотання відповідача та оголошено перерву до 30.11.2022р. з метою надання можливості сторонам строку для оформлення акту звірки.

25.11.2022р. на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи позовної заяви з виправленою назвою відповідача, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№24344/22.

30.11.2022р. на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№24579/22.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.11.2022р. уповноважені представники сторін участі не прийняли, суд постановив відкласти розгляд справи на 14.12.2022р.

Крім того, ухвалами від 01.12.2022р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст.120-121 ГПК України, повідомив позивача та відповідача у справі, які не забезпечили участь повноважних представників у вищевказаному судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання у цій справі.

У судове засідання 14.12.2022р. учасники справи участь повноважних представників забезпечили.

Суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Суть спору та правові позиції учасників справи:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1 від 02.09.2021р. про реструктуризацію заборгованості за договором з індивідуальним споживачем будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №1491 від 05.02.2020р.

Відзиву від відповідача не надходило.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

02.09.2022р. між Комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (за договором-кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором-боржник) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за договором з індивідуальним споживачем будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №1491 від 05.02.2020р., яка утворилась станом на 02.09.2021р. в розмірі 126 579,16 грн.

20.08.2021р. між Комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (за договором-кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором-боржник) та Дочірнім підприємством Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором-новий боржник) укладено трьохсторонній договір про виконання обов`язку боржника іншою особою, за умовами п.2 якого, у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника новим боржником, цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

За умовами п.1.3 договору про реструктуризацію заборгованості, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати щомісячно оплату до 25 числа поточного місяця в розмірі 31 644,79 грн. з вересня 2021року по грудень 2021року.

Відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, передбачені умовами договору про реструктуризацію заборгованості та провів оплату згідно договору про виконання обов`язку боржника іншою особою, зокрема 30.09.2021р. в сумі 30 061,42 грн., 08.10.2021р. в сумі 1 583,37 грн., 18.10.2021р. в сумі 10 965,95 грн., 05.11.2021р. в сумі 8 090,12 грн., 29.12.2021р. в сумі 8 090,12 грн., що стверджується виписками з банку, наданих позивачем.

Як зазначає позивач, станом на 13.09.2022 року, не оплаченою з боку відповідача, залишилась сума в розмірі 67 788,18 грн., з метою необхідності сплати якої, позивач звертався до відповідача з листом №5939 від 30.09.2021р.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору про реструктуризацію заборгованості, позивачем заявлено про стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 67 788,18 грн., 3% річних у розмірі 1 625,43 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 13 774,52 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача, як підставні та обгрунтовані, підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано неналежне виконання умов договору про реструктуризацію заборгованості, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 67 788,18 грн. та складається з 1 583,37 грн. за вересень 2021 року, 19 095,47 грн. за жовтень 2021 року, 23 554,67 грн. за листопад 2021 року та 23 554,67 грн. за грудень 2021 року по договору про реструктуризацію заборгованості.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором про реструктуризацію заборгованості у розмірі 67 788,18 грн. належним чином доведена та відповідачем не спростована.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки розмір невиконаного зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 67 788,18 грн. підлягають задоволенню.

Позивач також, просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 625,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13 774,52 грн.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються, як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат є вірним, а тому з відповідача підлягають стягненню 13 774,52 грн. інфляційних втрат;

Однак, при розрахунку 3% річних позивачем допущено помилку, не було враховано та застосовано приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України (не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день) та нараховано 1 625,43 грн. 3% річних.

Відтак, судом здійснено власний перерахунок 3% річних.

з 28/09/2021 до 13/09/2022 1 583,37 x 3 % x 351 : 365 : 10035145,68 грн.

з 26/10/2021 до 13/09/2022 19 095,47 x 3 % x 323 : 365 : 100323506,95 грн.

з 26/11/2021 до 13/09/2022 23 554,67 x 3 % x 292 : 365 : 100292565,31 грн.

з 28/12/2021 до 13/09/2022 23 554,67 x 3 % x 260 : 365 : 100260503,36 грн.

За перерахунком суду, 3% річних становлять 1 621,30 грн., у зв`язку із чим, вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що наявність кримінального провадження, на котре відповідач зсилався в судовому засіданні, не звільняє відповідача від обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 2 481,00 грн. у вигляді сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №13335 від 15.09.2022р. на суму 2 481,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2 480,88 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (код ЄДР 30053266, Україна, 79035, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЗЕЛЕНА, будинок 115 Б) на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (код ЄДР 03348910, Україна, 82100, Львівська обл., місто Дрогобич, ВУЛ.ФЕДЬКОВИЧА, будинок 11 ) 67 788,18 грн. заборгованості, 13 774,52 грн. інфляційних втрат, 1 621,30 грн. 3% річних та 2 480,88 грн. судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 19.12.2022 р.

Суддя Король М.Р.