ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 Справа № 914/1440/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЙЕ Енергія, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз Збут, м. Львів

про стягнення штрафу

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Брошко І.

Представники:

Від позивача: Ткаченко (в режимі відеоконференції) представник;

Від відповідача: Вук У. - представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЙЕ Енергія, м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз Збут, м. Львів про стягнення штрафу у розмірі 237 883 086,92грн.

Ухвалою суду від 11.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 04.08.2022 о 09:40 год.

25.07.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх.№15740/22 з документами згідно вказаного додатку.

01.08.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив за вх.№16401/22.

09.08.2022 року на електронну адрес суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив за вх.№16751/22.

Судові засідання проводилися в режимі відеоконференції для представника позивача здійснювати за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС на сайті https://vkz.court.gov.ua за наступними реквізитами: електронна адреса @mail.gov.ua. та забезпечено участь представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю ЙЕ Енергія в судовому засіданні у справі №914/1440/22, призначеному на 29.09.2022р. о 14:15 год, в режимі відеоконференції.

Враховуючи вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України та вирішення питань які підлягають з`ясуванню у порядку ст.182 ГПК України, суд прийшов до висновку про необхідність закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті та наступне судове засідання в режимі відеоконференції проводити за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

У судове засідання 20.10.22 сторони не з`явилися, подали клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 03.11.22р. учасники справи не з`явилися, ними подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено та відкладено розгляд справи на 17.11.22р.

Судове засідання 17.11.2022 не відбулося у зв`язку з відсутністю в суді електроенергії. Відтак судове засідання відкладено на 08.12.2022.

Судове засідання 08.12.2022 не відбулося у зв`язку із мінуванням суду. Судове засідання відкладено на 16.12.2022.

У судове засідання 16.12.2022 сторони з`явилися, надали усні пояснення по суті спору. Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція учасників справи

Аргументи позивача

19 березня 2019 року між ТОВ «РГК ТРЕЙДІНГ» (змінена назва на - ТОВ «ЙЕ Енергія») та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу природного газу, за яким Позивач (надалі також - Продавець) зобов`язувався пе редати Відповідачу (надалі також - Покупець) природний газ, а Покупець зобов`язува вся прийняти та оплатити його на умовах Договору (п. 1.1. Договору). До Дого вору вносилися зміни додатковими угодами, які додано до позовної заяви.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Сторони дійшли згоди, що в період з 01 травня 2021 року по ЗО квітня 2022 року включно Продавець зобов`язується передати, а Поку пець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі не менше 465 000 000 (чотириста шістдесят п`ять мільйонів) куб.метрів (надалі - Мінімальний договірний об сяг). Сторони визначили планові обсяги, які в сукупності становлять не менше Мінімаль ного договірного обсягу, у періодах, визначених пунктом 2.1. Договору. Покупець зо бов`язується замовити, прийняти природний газ в обсязі, не менше Мінімального дого вірного обсягу за цим Договором. У разі дострокового припинення Сторонами дії да ного Договору Покупець зобов`язаний у будь-якому випадку прийняти і оплатити Мінімальний договірний обсяг до дати припинення дії даного Договору.

Так, упродовж періоду з 01 травня 2021 року по 30вересня 2021 року включно Від повідач прийняв 108 062 942,460 куб. метрів, що підтверджується актами приймання-пе- редачі природного газу, які додаються до даної позовної заяви. Вказаний прийнятий об сяг є меншим за Мінімальний договірний обсяг природного газу, визначений в абз.23 п.2.1. Договору.

Водночас 30 вересня 2021 року Відповідач надіслав Позивачу лист, в якому зазна чив про відсутність потреби в подальшому приймати від Позивача обсяги газу, визна чені Договором, що в свою чергу є порушенням умов Договору, зокрема зазначеного вище пункту 2.1.

Згодом 1 листопада 2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено до даткову угоду про дострокове припинення дії Договору купівлі-продажу природного газу. Відповідно до п. 7.7. Договору встановлює, що припинення дії або ро зірвання Договору до 30 квітня 2022 року не є підставою для звільнення сторін від від повідальності встановленої Розділом 7 цього Договору.

Так, неприйнята частина Мінімального договірного обсягу природного газу є різ ницею між Мінімальним договірним обсягом та фактично прийнятим обсягом газу та в нашому випадку становить 356 937 057,540 куб. м.

Пункт 7.6. Договору також визначає, що договірна вартість неприйнятої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки розра ховується як добуток такої неприйнятої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за період з 01 травня 2021 року по ЗО квітня 2022 року включно та ціни газу за цей період визначеної відповідно до Розділу 5 Договору.

Звертаючись до Розділу 5 Договору, ціна за 1 куб. м. природного газу з 1 травня 2021 року становила 7,673148 гривень.

Таким чином, штраф, який зобов`язаний сплатити Відповідач відповідно до п. 7.6. Договору, становить 273 883 086,92 гривень. Детальний розрахунок розміру штрафу додано.

Просить позов задоволити.

Аргументи відповідача

Як було зазначено в листі Відповідача № 797007.2-Сл-8657-0921 в ід 30 вересня 2021 року (надалі Лист), копія якого була надана Позивачем та міститься в матеріалах справи, у зв`язку з необхідністю купівлі природного газу на більш вигідних для Відповідача умовах та забезпечення стабільного постачання природного газу населенню в необхідних обсягах останнє 30 вересня 2021 року підписало договір купівлі-продажу природного газу з іншим продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Отже, у Відповідача була відсутня потреба приймати природний газ за Договором з Позивачем.

Окрім вищезазначеного, вказаним Листом Відповідач повідомив Позивача про намір достроково розірвати Договір, у зв`язку з чим надіслав для підписання та скріплення печаткою два примірники додаткової угоди про розірвання Договору. Згодом 1 листопада 2021 року між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода № 39 (міститься в матеріалах справи), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди припинити дію Договору. Відповідно до ч. 2. ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, розірвавши Договір шляхом укладення вказаної вище додаткової угоди, сторони звільнилися від зобов`язань, передбачених Договором. Відповідно Відповідач не зобов`язаний сплачувати на користь Позивача штраф, що передбачений умовами розірваного Договору.

У задоволені позову просить відмовити.

Обставини, встановлені судом

19 березня 2019 року між ТОВ «РГК ТРЕЙДІНГ» (зміна назви на - ТОВ «ЙЕ Енергія») та ТОВ «Львівгаз Збут» було укладено договір купівлі-продажу природного газу №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9, за яким позивач (надалі також - Продавець) зобов`язувався пе редати відповідачу (надалі також - Покупець) природний газ, а Покупець зобов`язува вся прийняти та оплатити його на умовах Договору (п. 1.1. Договору). Згодом до Дого вору вносилися зміни додатковими угодами, які додаються до даної позовної заяви. Від повідно наступні посилання на положення Договору будуть здійснюватися з урахуван ням внесених змін.

Згідно з п. 1.2. Договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору Продавець передає покупцеві з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року (включно) природний газ обсягом до 417,050 тис.куб.м. Обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим Договором можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

Положеннями Розділу 3 Договору сторонами визначено порядок та умови передачі природного газу.

Зокрема, відповідно до п. 3.1. Договору Продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від Продавця до Покупия у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу.

Положеннями п. 3.2. Договору визначено, що передача газу за цим Договором здійснюється шляхом надання Оператору ГТС Сторонами торгових сповіщень (в розумінні Кодексу ГТС) на відчуження/набуття природного газу, в якому зокрема зазначаються обсяги природного газу, визначені Покупцем (заявка покупця) згідно з пунктом 2.1 цього Договору.

У разі відхилення Оператором ГТС торгових сповіщень по незалежним від Продавця причинам (в тому числі, якщо зазначені в торговому сповіщенні Покупця обсяги відрізняються від обсягів, визначених в пункті 2.1 цього Договору), Продавець не несе відповідальність за невиконання умов цього Договору в частині передачі природного газу.

Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.3. Договору обсяги газу, зазначені Продавцем в торговому сповіщенні згідно пункту 2.1. та 3.2. цього Договору, можуть відрізнятися від обсягів газу, фактично відібраних покупцем за цим Договором і визначених ним в акті приймання-передачі природного газу. При цьому, підписання Сторонами актів приймання-передачі природного газу свідчить про повне виконання Продавцем своїх зобов`язань в частині передачі газу за цим Договором.

Згідно з п.5.1.договору ціна за 1000 м.куб. газу становить 6 235,51 грн, крім того ПДВ 20%. Всього до сплати за 1000 м.куб. газу разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн.

За умовами п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 31 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

За положеннями п. 11.1. договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2019 року і діє в частині продажу природного газу до 30.04.2019 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до договору шляхом укладення додаткових угод.

Зокрема, судом встановлено, що сторонами договору укладено до договору ряд додаткових угод, якими вносилися зміни шляхом доповнення або викладення в новій редакцій пунктів Договору, якими врегульовано кількість (обсяг) природного газу, що передається Продавцем Покупцеві (п. 2.1. Договору), ціни природного газу у відповідний календарний місяць (п. 5.1. Договору) та строк дії Договору (п. 11.1. Договору), зокрема:

- у додатковій угоді №1 від 19.04.2019 року сторонами погоджено обсяг постачання та ціну природного газу з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 30.06.2019 року;

- у додатковій угоді №2 від 12.06.2019 року - змінено ціну газу, поставленого у червні 2019 року;

- у додатковій угоді №3 від 21.06.2019 року погоджено обсяг постачання газу по 31.07.2019 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 31.08.2019 року;

- у додатковій угоді №4 від 12.07.2019 року погоджено обсяг поставленого у серпні 2019 року газу та ціну газу, поставленого у липні 2019 року;

- у додатковій угоді №5 від 15.08.2019 року погоджено обсяг поставленого у вересні 2019 року газу та ціну природного газу у серпні 2019 року;

- у додатковій угоді № 6 від 18.09.2019 року передбачено обсяг постачання газу у жовтні 2019 року, визначено ціну за газ, поставлений у вересні 2019 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 30.09.2019 року;

- у додатковій угоді № 7 від 15.10.2019 року погоджено обсяг постачання газу у листопаді 2019 року, визначено ціну за газ, поставлений у жовтні 2019 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 30.11.2019 року;

- у додатковій угоді № 8 від 18.11.2019 року передбачено обсяг постачання газу у грудні 2019 року, визначено ціну за газ, поставлений у листопаді 2019 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 31.12.2019 року;

- у додатковій угоді №9 від 29.11.2019 року викладено п. 2.1. розділу 2 «Кількість та фізичко-хімічні показники природного газу» та п. 5.1. розділу 5 «Ціна природного газу» в нових редакціях щодо обсягів та ціни природного газу, переданого Продавцем Покупцю з квітня по грудень 2019 року включно;

- у додатковій угоді № 10 від 11.12.2019 року передбачено обсяг постачання газу у січні 2020 року, визначено ціну за газ, поставлений у грудні 2019 року та січні 2020 року, а також продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 31.01.2020 року;

- у додатковій угоді № 11 від 07.02.2020 року передбачено обсяг постачання газу та його базову ціну в лютому 2020 року та продовжено дію договору в частині продажу природного газу до 29.02.2020 року. Аналогічно в інших додаткових угодах, які в матеріалах справи.

Окремо суд виділяє такі додаткові угоди.

Так, додатковою угодою №12 від 24.02.2020 року сторонами врегульовано здійснення електронного документообігу між Продавцем та Покупцем, а відповідно до додаткової угоди №14 від 03.03.2020 року змінено назву Продавця за Договором з ТОВ «РГК Трейдінг» на ТОВ «ЄГАЗ», додаткової угоди №25 від 02.10.2020 року назву продавця з ТОВ «ЄГАЗ» змінено на ТОВ «ЙЕ Енергія».

Крім цього, додатковою угодою №28 від 01.12.2020 року сторонами викладено в новій редакції п. 7.2. Договору щодо відповідальності Покупця за несвоєчасне виконання зобов`язань за п. 6.1. Договору. Зокрема, сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем п.6.1.цього договору , він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню, а за прострочення платежу понад 10 календарних днів Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

26 квітня 2021 року сторони уклали Додаткову угоду №34/1 до Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року купівлі-продажу природного газу. Відповідно до пункту 2.1. Договору сторони дійшли згоди, що в період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно Продавець зобов`язується передати, а Поку пець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі не менше 465 000 000 (чотириста шістдесят п`ять мільйонів) куб.метрів (надалі - Мінімальний договірний об сяг). Сторони визначили планові обсяги, які в сукупності становлять не менше Мінімаль ного договірного обсягу, у періодах, визначених пунктом 2.1. Договору.

Також сторони встановили, що Покупець зобов`язується замовити, прийняти природний газ в обсязі, не менше Мінімального договірного обсягу природного газу за цим договором. У разі дострокового припинення сторонами дії даного договору Покупець зобов`язаний у будь-якому випадку прийняти та оплатити мінімальний договірний обсяг до дати припинення дії даного договору.

Згідно з п.п. 3, 4 цієї додаткової угоди Сторонами доповнено розділ 7 пунктами 7.5., 7.6. наступного змісту:

« 7.5. У випадку відмови Продавця від передачі договірного обсягу природного газу, що призводить до прийняття Покупцем з 01травня 2021 року по 30 квітня 2022 року або до дати припинення дії Договору обсягу природного газу, що є меншим Мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 23 п.2.1. Договору, Продавець зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 10% Договірної вартості не переданої частини Мінімального договірного обсягу.

У такому випадку Договірна вартість не переданої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки розраховується як добуток такої не переданої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно та ціни газу за цей період, визначеної відповідно до Розділу 5 Договору».

« 7.6. У випадку, якщо покупець в період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно або до дати припинення дії договору замовив та/або прийняв обсяг природного газу менше Мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 2.3 п. 2.1. договору, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 10% від договірної вартості неприйнятої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки.

У такому випадку договірна вартість неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки розраховується як добуток такої неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно та ціни газу за цей період, визначеної відповідно до Розділу 5 договору.

У разі неприйняття Покупцем договірних обсягів природного газу за окремі періоди поставки (місяці), що призводить до неможливості відбору мінімального договірного обсягу природного газу до 30.04.2022 року або до дати припинення дії договору, продавець має право в будь-який момент вимагати сплати штрафу в розмірі, визначеному в цьому пункті договору».

Крім того, відповідно до п. 2 Додаткової угоди №33 від 23.04.2021 до Договору сторонами погоджено вартість ціни природного газу в травні 2021 року, а відповідно до п. 6 даної Додаткової угоди строк дії Договору в частині продажу природного газу продовжено до 30.04.2022 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Також у п. цієї додаткової угоди сторони доповнили Розділ 7 «Відповідальність сторін» основної угоди п.7.7., що сторони дійшли згоди, що припинення дії або розірвання цього договору до 30.04.2022 року не є підставою для звільнення сторін від відповідальності встановленої Розділом 7 цього договору.

На виконання умов договору в період з травня по вересень 2021 року включно передано, а відповідачем, в свою чергу, прийнято природний газ загальним обсягом 108 062 942,460 м.куб. відповідно до Актів приймання-передачі природного газу № РГК81010323, № РГК81010324, № РГК81010325, №РГК81010326, №РГК81010327 від 31.05.2021, № РГК81010050, № РГК81012077, № РГК81012078, № РГК81012079, № РГК81012080 від 30.06.2021, № РГК81013964, № РГК81013985, № РГК81013986, № РГК81013987, № РГК81013988, № РГК81014013 від 31.07.2021, №РГК81015358, № РГК81015834, № РГК81015835, № РГК81015836 від 31.08.2021, № РГК81017733, № РГК81017734, № РГК81017735, № РГК81017736, № РГК81017737 від 30.09.2021.

Однак мінімальний договірний обсяг, згідно п.1 Додаткової угоди №34/1 від 26 квітня 2021 року, якою доповнено п.2.1. Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року по періодах за травень 2021 року по вересень 2021 року становить 105 000 000, 00м.куб.

В судовому засіданні встановлено, що таблиця містить обрахування планових обсягів по періодах, що становлять не менше Мінімального договірного обсягу природного газу, в в мільйонах куб.метрів.

Отже, згідно наявних у справі Актів приймання-передачі природного газу, відповідач прийняв 108 062 942,460 м.куб, а згідно п.1 Додаткової угоди №34/1 від 26 квітня 2021 року, якою доповнено п.2.1. Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року п.2.1 планові обсяги, які визначили сторони, які в сукупності становлять не менше Мінімального договірного обсягу до дати припинення договору дії даного договору становили 105 000 000, 00м.куб.

Відповідач звернувся до позивача з листом №797007.2-Сл-8697-0921 від 30.09.2021 року про дострокове розірвання договору. У листі також повідомлено позивача, що у зв`язку з необхідністю купівлі природного газу на більш вигідних умовах та забезпечення стабільного постачання природного газу населенню в необхідних обсягах відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу з іншим продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

01 листопада 2021 року сторонами у справі укладено додаткову угоду №38 до Договору, у якій ТОВ «Йе Енергія» та ТОВ «Львівгаз Збут» дійшли згоди з 01.11.2021 року достроково припинити дію Договору купівлі-продажу природного газу Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року.

Судом також встановлено, що позивач, враховуючи згаданий вище лист відповідача про припинення договору, поставку газу у жовтні 2021 року не здійснював, а відповідач газ не приймав. Ці обставини сторони підтвердили та не заперечили, доказів іншого, зокрема акту приймання-передачі .матеріали справи не містять.

Норми права та мотиви суду

Предметом доказування є встановлення факту виконання чи невиконання (неналежного виконання) зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу, а відтак настання відповідальності щодо стягнення штрафу.

Статтею 174 ГПК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що за взаємною згодою сторін, 01 листопада 2021 року сторонами у справі укладено додаткову угоду №38 до Договору, у якій ТОВ «Йе Енергія» та ТОВ «Львівгаз Збут» дійшли згоди з 01.11.2021 року достроково припинити дію Договору купівлі-продажу природного газу Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року.

Отже, з 01.11.2022 Договір купівлі-продажу природного газу Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року є припинений.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди №34/1 від 26 квітня 2021 до Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року купівлі-продажу природного газу сторонами доповнено розділ 7, зокрема п. 7.6. наступного змісту: « 7.6. У випадку, якщо покупець в період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно або до дати припинення дії договору замовив та/або прийняв обсяг природного газу менше Мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 2.3 п. 2.1. договору, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 10% від договірної вартості неприйнятої частини Мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки.

Абзацом 2.3 п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 26 квітня 2021 №34/1 до Договору купівлі-продажу природного газу Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року планові обсяги, які визначили сторони, які в сукупності становлять не менше Мінімального договірного обсягу до дати припинення договору дії даного договору становили 105 000 000, 00 м.куб.

Судом встановлено, що на виконання умов договору в період з травня по вересень 2021 року включно передано, а відповідачем, в свою чергу, прийнято природний газ загальним обсягом 108 062 942,460 м.куб. відповідно до Актів приймання-передачі природного газу № РГК81010323, № РГК81010324, № РГК81010325, №РГК81010326, №РГК81010327 від 31.05.2021, № РГК81010050, № РГК81012077, № РГК81012078, № РГК81012079, № РГК81012080 від 30.06.2021, № РГК81013964, № РГК81013985, № РГК81013986, № РГК81013987, № РГК81013988, № РГК81014013 від 31.07.2021, №РГК81015358, № РГК81015834, № РГК81015835, № РГК81015836 від 31.08.2021, № РГК81017733, № РГК81017734, № РГК81017735, № РГК81017736, № РГК81017737 від 30.09.2021.

Однак мінімальний договірний обсяг, згідно п.1 Додаткової угоди №34/1 від 26 квітня 2021 року, якою доповнено п.2.1. Договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року по періодах за травень 2021 року по вересень 2021 року становить 105 000 000, 00м.куб.

Судом також встановлено, що позивач, враховуючи згаданий вище лист відповідача про припинення договору від 30.09.21, поставку газу у жовтні 2021 року не здійснював, а відповідач газ не приймав. Ці обставини сторони підтвердили та не заперечили, доказів іншого, зокрема акту приймання-передачі .матеріали справи не містять.

Таким чином, суд доходить висновку, що до дати припинення договору відповідач прийняв більше газу, ніж передбачено в контексті Мінімального договірного обсягу.

У частині 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина 1 статті 180 ГК України).

Згідно зі статтею 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина 2 статті 653 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Позивач стверджує, що відповідачем не прийнято визначений п. 1 Додаткової угоди №34/1 від 26.04.2021 Мінімальний договірний обсяг природного газу на суму різниці 465 000 000,00 (мін. договірний обсяг) м.куб. 108 062 942,00 (фактично прийнятий обсяг) м.куб. = 356937057,540 м.куб., а відтак, з урахуванням п. 7.6. Договору (в редакції Додаткової угоди №34/1 від 26.04.2021) відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 273 883 086,92грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч. 4 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Як встановлено судом, Розділом 3 Договору сторонами погоджено порядок та умови передачі природного газу від продавця та покупця у віртуальній точці в газотранпортній системі, в якій здійснюється передача природного газу (п. 3.1. Договору).

Передача газу за цим Договором здійснюється шляхом надання Оператору ГТС Сторонами торгових сповіщень (в розумінні Кодексу ГТС) на відчуження/набуття природного газу, в якому зокрема зазначаються обсяги природного газу, визначені Покупцем (заявка покупця) згідно з пунктом 2.1 цього Договору.

У разі відхилення Оператором ГТС торгових сповіщень по незалежним від Продавця причинам (в тому числі, якщо зазначені в торговому сповіщенні Покупця обсяги відрізняються від обсягів, визначених в пунктг 2.1 цього Договору), Продавець не несе відповідальність за невиконання умов цього Договору в частині передачі природного газу (абз. 1, 2 п. 3.2. Договору).

Відповідно до абз. 3 п. 3.2. Договору приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" (далі Закон) постановою від 30.09.2015 № 2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи, який відповідно до пункту 2 глави 1 Розділу І Кодексу є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ (п. 2 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).

Згідно з положеннями підпункту 2 пункту 6 Глави 7 Розділу ІІІ Кодексу ГТС замовники послуг транспортування, які уклали договори купівлі-продажу природного газу у віртуальній торговій точці, оформлюють акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням одного примірника, який залишається в оператора газотранспортної системи) та надають їх оператору газотранспортної системи для узгодження обсягу газу, що передається сторонами.

Пунктом 11 Глави 7 Розділу ІІІ Кодексу ГТС визначено, що передача природного газу, поданого до газотранспортної системи між замовниками послуг транспортування, здійснюється у віртуальній торговій точці шляхом подання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень відповідно до вимог глави 2 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби.

Замовник послуг транспортування має право надавати торгове сповіщення виключно після набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу за договором купівлі-продажу природного газу (або іншою цивільно-правовою угодою) іншому замовнику послуг транспортування у відповідну газову добу на віртуальну торгову точку.

Згідно з пунктом 3 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування природного газу може надавати торгове сповіщення на газову добу незалежно від надання номінації/реномінації на таку газову добу. Замовник послуг транспортування природного газу може надавати необмежену кількість торгових сповіщень протягом газової доби (D).

Таким чином, нормативно визначено та сторонами в договорі узгоджено передачу Продавцем Покупцю газу шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження (торгове сповіщення Продавця) та набуття (торгове сповіщення Покупця) природного газу, що надаються по відношенню до однієї газової доби з подальшим оформленням загального обсягу природного газу, що переданий у відповідному календарному місяці шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі.

Судом встановлено, що з 01.11.2022 Договір купівлі-продажу природного газу №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року є припинений. Остання поставка природного газу відбулася у вересні 2021 року. В інші обумовлені договором строки поставка позивачем не проводилася, а відповідачем природній газ не приймався. Аргументи позивача про те, що незважаючи на припинення договору за взаємною згодою з відповідачем, останній повинен був прийняти газ до дати припинення договору судом відхиляються як безпідставні, оскільки умовами договору сторони визначили планові обсяги газу , що надходять в певних періодах по місяцях (п.2.1. розділу 2 з урахуванням п.1 додаткової угоди від 26 квітня 2021 року №34/1).

З урахуванням означеної домовленості сторін, у разі дострокового припинення дії Договору в позивача, як Продавця, виник обов`язок передати, а у відповідача, як Покупця, в свою чергу, виник обов`язок прийняти і оплатити Мінімальний договірний обсяг до дати припинення дії Договору.

Отже, ТОВ «Йе Енергія» не виконано власні зобов`язання за договором в частині обов`язку передати ТОВ «Львівгаз Збут» Мінімального договірного обсягу за період, який ним зазначений для стягнення штрафу, тобто до 01 травня 2022, про те вимагає стягнення штрафу за цей період з відповідача, оскільки останній, на його думку, повинен був виконати свій обов`язок у двосторонньому договорі купівлі-продажу. На думку суду така позиція не грунтується на нормах законодавства, що регулюють порядок притягнення до цивільної відповідальності.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені у ГК України. Так, за змістом частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що за змістом наведених положень ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Отже, тлумачення умов укладеного між сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку із положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах (відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18).

Суд доходить висновку, що відповідач не повинен відповідати за невиконання умов договору у випадку його припинення за взаємною домовленістю сторін, враховуючи і ту обставину, що позивач не вжив заходів відповідно до умов договору в частині передачі природного газу у визначений періодах. Пункт 7.6. додаткової угоди від 26 квітня 2021 року №34/1 до основного договору в частині встановлення штрафу суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або двостороннє припинення договору. Цей пункт договору встановлює правило, що у випадку коли покупець до дати припинення договору замовив та/або прийняв обсяг природного газу менше Мінімального договірного обсягу. Однак судом встановлено, що покупець до дати припинення договору не замовляв та не приймав обсяг газу.

Згідно статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що по своїй суті неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як "забезпечення зобов`язання", "порушення зобов`язання". Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірні дії.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Тобто, штраф є фіксованою величиною й обчислюється: у відсотках, які рахуються; від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір за цією позовною заявою залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 42, 53, 123, 129, 226, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2022.

Суддя Коссак С.М.