ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/4083/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Дударенко С.В., за ордером;

від відповідача: Оляш О.Ю., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 29 серпня 2022 року (повний текст складено 08.09.2022)

у справі №916/4083/21

за позовом: Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2"

до відповідача: Акціонерне товариство "ДТЕК Одеські електромережі"

про: стягнення 1 409 473,75 грн., -

суддя суду першої інстанції: Літвінов С.В.

час та місце винесення рішення: 29.08.2022, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 15.12.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Міське комунальне підприємство (МКП) "Одеська теплоелектроцентраль №2" (позивач, Одеська ТЕЦ №2) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства (АТ) "ДТЕК Одеські електромережі" (відповідач) з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача 1 409 473,75 грн. вартості безпідставно набутого майна у вигляді електричної енергії, в обсязі 358 181 кВт/год.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він здійснював діяльність з виробництва та постачання електричної енергії у період з січня по лютий 2019 року, а відповідач не виконував належним чином умови договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання договірних умов з боку відповідача, останнім безпідставно набуто майно у вигляді електричної енергії в обсязі 358 181 кВт.год на суму 1 409 473,75 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 (суддя Літвінов С.В.) (з урахуванням ухвали суду від 08.09.2022 про виправлення описки) у задоволені позову Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2" до Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту є непослідовним, а його обґрунтування таким що суперечить одне одному, оскільки, з одного боку, Одеська ТЕЦ №2 посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а з іншого - на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України (щодо повернення безпідставно набутого майна), і при цьому, позивач вказує, що пріоритетним для нього є відшкодування заподіяної шкоди в натурі. Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість наданого МКП Одеська ТЕЦ №2 розрахунку обсягу та розміру заборгованості на суму 1 409 473,75 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міське комунальне підприємство "Одеська теплоелектроцентраль №2" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норма матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апелянта аналогічні обґрунтуванню позовних вимог та полягають у наступному:

- МКП «Одеська ТЕЦ-2» виконувало належним чином всі зобов`язання, передбачені Договором від 28.12.2018 №1 в спірний період, однак, АТ "ДТЕК Одеські електромережі" своїх зобов`язань, користуючись своєю монополістичною позицією, не виконав по вищевказаному Договору у спірний період, є грубим порушенням діючого законодавства;

- суд першої інстанції не звернув уваги на те, що жодних змін до вказаного Договору внесено не було, у відповідності до п.10.4 Договору, у якому зазначено, що у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють відносини, пов`язані з передачею та постачанням електричної енергії, Сторони вносять в цей Договір відповідні зміни, які необхідні для усунення протиріч;

- Договір від 28.12.2018 №1 про надання послуг з розподілу електричної енергії з терміном дії до 30.04.2019 не було розірвано чи визнано недійсним на момент виникнення спору;

- місцевий господарський суд хибно зауважив про те, що добові дані автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ) та довідки про об`єми електроенергії, не можуть вважатись належним доказом виробленої та поставленої електричної енергії, оскільки надані до позовної заяви документи, не узгоджено сторонами по справі, а отже можуть бути викладені позивачем у вільній редакції. МКП «Одеська ТЕЦ-2» зазначає, що АСКОЕ - різновид автоматизованої системи, що складається із засобів вимірювальної техніки, а також з устаткування, що забезпечує збір, обробку, збереження та відображення інформації, засобів зв`язку та синхронізації часу, функціонально об`єднаних для забезпечення комерційного обліку електричної енергії. А тому, під час дії вищевказаного Договору №1 головним доказом того, що електрична енергія була відпущена в мережу ОСР, саме в спірний період, і підтвердили б дані з АСКОЕ.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2" на рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 та призначено розгляд справи на 15.12.2022 о 12:00 год.

15.12.2022 від АТ "ДТЕК Одеські електромережі" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач не погоджується з доводами останньої та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 без змін.

Вказаний відзив апеляційною колегією приєднано до матеріалів справи, але залишено без розгляду, оскільки він наданий відповідачем до суду в день судового засідання-15.12.2022, з порушенням 10-ти денного строку, визначеного судом для подання такого відзиву в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 03.11.2022, яку відповідач отримав 11.11.2022, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах справи.

В судовому засіданні 15.12.2022 представник МКП "Одеська ТЕЦ №2" підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник АТ "ДТЕК Одеські електромережі" заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

У судовому засіданні 15.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За твердженням позивача, Міське комунальне підприємство Одеська теплоелектроцентраль №2 має у користуванні когенераційну установку потужністю 2,5 мВт, яка задіяна у технологічних процесах з виробництва тепла та забезпечує потреби підприємства в електричній енергії в опалювальний сезон та надає можливість реалізовувати надлишки виробленої електроенергії.

21.12.2018 року МКП Одеська ТЕЦ № 2 отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

28.12.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії №1.

Надавачем послуг з розподілу електричної енергії (оператор системи розподілу, ОСР) на той час було Акціонерне товариство Одесаобленерго, яке 11.09.2020 року було перейменовано в Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі

За вказаним договором АТ Одесаобленерго зобов`язувалось надати послуги з розподілу електричної енергії, виробленої когенераційною установкою КП Одеська ТЕЦ-2 до споживачів, вказаних у додатку №2 до Договору, а КП Одеська ТЕЦ-2 повинно було оплатити відповідну послугу.

25.02.2019 року МКП Одеська ТЕЦ №2 звернулось до АТ Одесаобленерго (колишнє найменування відповідача) з заявою на укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

11.03.2019 ДП Енергоринок своїм листом №01/46-4726 підтвердило, що Міське комунальне підприємство Одеська теплоелектроцентраль № 2 є членом Оптового ринку електричної енергії України (вид діяльності - постачання електричної енергії споживачу) з 26.02.2019 року дати підписання МКП Одеська ТЕЦ-2 Договору між Членами Оптового ринку електричної енергії.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи містять переписку між позивачем та відповідачем відповідно до якої позивач зазначав, що ним вироблено електричну енергію у період з січня по лютий 2019 року в обсязі 358 181 кВт/год, яку відповідач повинен був прийняти.

Відповідач же в свою чергу повідомляв позивача про необґрунтованість його вимог, а також про відсутність правових підстав для здійснення МКП Одеська ТЕЦ №2 виробництва у період з січня по лютий 2019 року.

Отже, позивач вважає, що АТ Одесаобленерго, яке належним чином не виконувало умови Договору № 1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року та привласнило вироблену МКП Одеська ТЕЦ-2 електроенергію, позивачу завдано значну шкоду.

МКП Одеська ТЕЦ-2 вважає дії / бездіяльність АТ Одесаобленерго, що полягають у перешкоджанні позивачу в постачанні електричної енергії споживачам у спірний період, невизнання позивача постачальником у спірний період, відмова надавати інформацію про те, куди була розподілена електроенергія, вироблена позивачем, яка не надійшла споживачам, - грубим порушенням відповідачем умов Договору про №1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року.

Відмова відповідача зарахувати постачання електричної енергії споживачам позивача також не позбавляє права власності позивача на вироблену ним електричну енергію, яка так і не була розподілена споживачам. Тож відповідач повинен був за заявою позивача розподілити даний об`єм електроенергії на власні потреби позивача. Натомість АТ Одесаобленерго ухилялося від участі у врегулюванні цього спірного питання.

Позивач вважає, що Договір №1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року між позивачем та відповідачем є за своїм змістом договором про надання послуг.

Предметом цього договору було надання послуг з розподілу електричної енергії Виробника власного виробітку когенераційною установкою для споживачів Виробника, які Оператор системи зобов`язувався надати виробнику за відповідну плату.

Даний договір за своїм змістом не може бути підставою для переходу електроенергії позивача у власність відповідача, оскільки такий перехід не передбачений положеннями цього договору про надання послуг, не ґрунтується на вказівках закону та суперечить меті цього договірного правовідношення.

Таким чином, на думку позивача, існування взагалі будь-яких договірних правовідносин між особами не виключає можливість застосування до спірних відносин між ними, зокрема - до позадоговірних відносин, положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

МКП Одеська ТЕЦ-2 вважає, що відповідач безпідставно привласнив електроенергію, яка була вироблена позивачем та призначалася для споживачів позивача.

За вказаних обставин, МКП Одеська ТЕЦ-2 звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, нормативне регулювання відносини на ринку електричної енергії у спірний період (з січня по лютий 2019 року) здійснювалось зокрема Законом України Про ринок електричної енергії, Законом України Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (надалі ПРРЕЕ), Правилами Ринку затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (надалі Правила Ринку).

У відповідності до приписів Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил Ринку, для здійснення виробництва та постачання електричної енергії, з 01.01.2019 МКП Одеська ТЕЦ №2 мало виконати низку вимог передбачених законодавством, яке діяло в цей період, а саме:

- стати учасником ринку електричної енергії у встановленому порядку;

- укласти з ОСР договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії;

- здійснювати діяльність з постачання електричної енергії визначеним споживачам на підставі укладених з ними договорів про постачання електричної енергії (за умови попереднього укладання договору електропостачальника про надання послуг з розподілу з ОСР).

Однак, матеріали справи свідчать, що позивач став учасником ринку електричної енергії 26.02.2019.

При цьому, Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії МКП «Одеська ТЕЦ №2» було укладено 25.02.2019, а Договору про врегулювання небалансів електричної енергії укладеного між МКП Одеська ТЕЦ №2 та ОСП у спірний період, обов`язковість якого передбачена п. 1.3.2 Правил ринку, матеріали справи не містять взагалі.

Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що МКП «Одеська ТЕЦ №2», у спірний період, не мало правових підстав для здійснення діяльності з виробництва та постачання електричної енергії.

Крім того, місцевий господарський суд правильно зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладання між МКП «Одеська ТЕЦ №2» та визначеними ним споживачами договорів про постачання електричної енергії.

Так, позивач посилається на звернення ТОВ АВС КЕМІКАЛС ІНДАСТРІ, ПП ТРІАДА-1, ПП ОМЕГА БРОКЕРС, ТОВ БЛУМІ до МКП Одеська ТЕЦ №2, згідно яких останні вимагають від позивача повернення грошових коштів у зв`язку з тим, що послуги з постачання електричної енергії їм надано іншим постачальником. Однак, саме це свідчить про недоведеність позивачем здійснення ним виробництва і постачання електричної енергії вищезазначеним споживачам у спірний період.

Таким чином, апеляційна колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що для здійснення виробництва та постачання електричної енергії, з 01.01.2019 МКП Одеська ТЕЦ №2 мало виконати низку вимог передбачених законодавством, яке діяло в цей період, зокрема стати учасником ринку електричної енергії та укласти необхідні договори на цьому ринку, проте, позивачем не надано до суду доказів щодо виконання ним вищезазначених вимог у спірний період.

Щодо актів приймання-передавання електричної енергії, актів виконаних робіт, довідки про об`єми електроенергії, добові дані автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), які надані позивачем на підтвердження обсягу виробленої та поставленої у період з січня по лютий 2019 року електричної енергії в обсязі 358 181 кВт/год, то судова колегія критично ставиться до вказаних документів, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції, останні не можна вважати належно оформленими (відсутні підписи уповноваженої особи відповідача та докази належного направлення актів на адресу позивача), у відповідності до приписів ст.ст. 76, 77, 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, посилання МКП Одеська ТЕЦ №2 щодо погодження відповідачем обсягів виробленої та поставленої електричної енергії судова колегія вважає передчасним.

Також, апеляційний суд критично ставиться до зауваження апелянта стосовно того, що місцевий господарський суд хибно зауважив про те, що добові дані автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ) та довідки про об`єми електроенергії, не можуть вважатись належним доказом виробленої та поставленої електричної енергії, оскільки надані до позовної заяви документи, не узгоджено сторонами по справі, а отже можуть бути викладені позивачем у вільній редакції.

Судова колегія звертає увагу, що позивачем лише зазначено, що дані з АСКОЕ повинні бути головним доказом того, що електрична енергія була відпущена в мережу ОСР, саме в спірний період, однак, не спростовує висновків суду щодо належності оформлення відповідних документів, а тому, судом першої інстанції правильно зазначено, що оскільки надані до позовної заяви документи, не узгоджено сторонами по справі, то останні не можуть вважатись належним доказом виробленої та поставленої електричної енергії.

В той же час, судова колегія враховує, що місцевим господарським судом надано належну оцінку розрахунку обсягу та розміру заборгованості, який було наведено МКП "Одеська ТЕЦ №2", відповідно до якого за період з січня по лютий 2019 позивачем вироблено та направлено у мережу відповідача 358 181 кВт. год на суму 1409 473,75 грн. Однак, розрахунок здійснено позивачем за поточними тарифами постачальника ТОВ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК, які діяли у період листопада 2021 (3,93351 грн за 1 кВт.год).

При цьому, позивачем не доведено, що такий алгоритм розрахунку передбачено діючим законодавством чи договірними відносинами між сторонами, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість наданого МКП Одеська ТЕЦ №2 розрахунку обсягу та розміру заборгованості на суму 1 409 473,75 грн.

Більш того, місцевий господарський суд абсолютно правильно зазначив про помилковість посилання у позові МКП Одеська ТЕЦ №2 на положення ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України для застосування останніх до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Згідно з приписами п. 2 ч. 4 ст. 30, п. 2 ч. 2 ст. 57 Закону України Про ринок електричної енергії, у розділі ІІ та ІІІ ПРРЕЕ вбачається, що передумовою для здійснення діяльності з виробництва, постачання та розподілу електричної енергії є укладання відповідних договорів.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегульовано главою 83 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В своєму позові МКП Одеська ТЕЦ №2 посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, при цьому, зазначає про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України (щодо повернення безпідставно набутого майна).

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, застосування якої є обов`язковою для апеляційної колегії у відповідності до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевикладене, судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено всі обставини справи на підставі об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів та надано їм відповідну правову оцінку.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, є такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 залишається без змін.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд останньої, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/4083/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складено та підписано 20.12.2022.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.