ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Справа№ 910/20137/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 (повний текст складено 10.08.2021)

у справі № 910/20137/20 (суддя Стасюк С. В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни

про стягнення 24 295,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни про стягнення 24 295,81 грн, з яких: 20 976,17 грн основного боргу, 699,33 грн інфляційних втрат, 467,67 грн 3 % річних та 2 152,64 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № ВП 16051-Об від 03.09.2018 про надання послуг з вивезення побутових відходів, в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" 20 976,17 грн основного боргу, 2152,64 грн пені, 467,67 грн 3% річних, 699,33 грн інфляційних втрат та 2102,00 грн судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем в судовому порядку наявності правових підстав для стягнення з відповідача основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Гуральник Вікторія Джондівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/20137/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідач зазначає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевий господарський суд:

- не забезпечив надсилання відповідачу позову з додатками, що свою чергу за на думку останнього, позбавило його можливості надати відповідні документи до суду, в тому числі подати відзив на позовну заяву, ознайомитися з текстом договору про надання послуг для подачі зустрічного позову про визнання його недійсним. При цьому, відповідач стверджує, що вказаний вище договір він не укладав, свій підпис в ньому не вчиняв та жодних послуг за вказаним договором не отримував.

- безпідставно прийняв оскаржуване рішення за відсутності в матеріалах справи належним чином засвідчених письмових доказів, якими позивачем були обґрунтовані позовні вимоги.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач стверджує, що доводи викладені у апеляційній скарзі, спрямовані відповідачем лише на уникненні сплати ним заборгованості і жодним чином не вказують про недійсність договору № ВП 16051-Об від 03.09.2018.

При цьому, позивач зауважує на тому, що на адресу відповідача щомісячно направлялися рахунки на оплату послуг та акти наданих послуг, проте, останнім жодного разу не було надано заперечень до акту наданих послуг з будь-яких підстав, в тому числі у зв`язку з не наданням йому таких послуг.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 у справі №910/20137/20 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021, справу №910/20137/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/20137/20, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Разіної Т.І. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В подальшому, до Північного апеляційного господарського суду від представника фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 910/20137/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/13125/21.

Вказане клопотання відповідача було обґрунтоване тим, що результати вирішення справи № 910/13125/21 можуть безпосередньо вплинути на подальший розгляд справи № 910/20137/20, оскільки у разі визнання недійсним договору №ВП 16051-Об від 03.09.2018 про надання послуг з вивезення побутових відходів, у позивача зникнуть підстави пред`явлення позову до відповідача у справі №910/20137/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 задоволено клопотання представника фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни про зупинення провадження у справі №910/20137/20. Зупинено апеляційне провадження у справі № 910/20137/20 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/13125/21. Зобов`язано учасників справи повідомити про результати розгляду Північним апеляційний господарським судом справи № 910/13125/21 та надати відповідні докази (копію судового рішення).

Станом на 05.12.2022 сторони не подали клопотання про поновлення провадження у справі.

Однак, перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.11.2022 була оприлюднена ухвала Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі № 910/13125/21, якою залишено без розгляду позов фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про визнання недійсним договору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/20137/20 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.09.2018 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (виконавець, позивач) та фізична особа-підприємець Гуральник Вікторія Джондівна (замовник, відповідач) уклали договір № ВП16051-Об про надання послуг з вивезення побутових відходів (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) (надалі - послуги), що утворюються на об`єкті замовника, а замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплачувати послуги виконавця.

Відповідно до п. 1.2. договору, сторони визначили обсяг побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ - 5,5 куб. м. в місяць.

Згідно з п. 2.3. договору, оплата послуг за цим договором, у розмірі, що вказаний у п. 2.1. даного договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів, на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).

За результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним. Після підписання акту наданих послуг уповноваженими представниками сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з дати підписання, повернути акт наданих послуг виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, Акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг (п. 2.5. договору).

За правилами п. 4.3. договору, у разі прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від платежу за кожен день прострочення.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідач надані послуги в строк, встановлений договором, не сплатив, в зв`язку з чим позивач, окрім суми основного боргу, на підставі п. 4.3. договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу пеню, 3% річних від суми не виконаного вчасно зобов`язання та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" 20 976,17 грн основного боргу, 2152,64 грн пені, 467,67 грн 3% річних, 699,33 грн інфляційних втрат та 2102,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуване судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором послуг.

Стаття 901 Цивільного кодексу України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у т.ч. шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачу послуги за договором на загальну суму 20 976,17 грн та направив акти надання послуг від 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019, 31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020 та рахунки на оплату, що підтверджується витягами з поштового реєстру.

Таким чином, колегія констатує, що отримавши вказані документи, відповідач не був позбавлений права відмовитись від прийняття та оплати послуг, надавши мотивовану відповідь.

Так, за умовами п. 2.3. договору, оплата послуг за цим договором, у розмірі, що вказаний у п. 2.1. даного договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів, на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).

За результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним. Після підписання акту наданих послуг уповноваженими представниками сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з дати підписання, повернути акт наданих послуг виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, Акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг (п. 2.5. договору).

Будь-які докази на підтвердження заперечень щодо кількості, якості чи вартості наданих позивачем послуг у матеріалах справи відсутні.

Відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг у розмірі 20 976,17 грн, а відтак судом першої інстанції вірно було встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині строку оплати поставленої продукції.

Таким чином, за наслідками з`ясування дійсних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлена до стягнення сума боргу відповідача є обґрунтована та підтверджується наявними у справі доказами

З урахуванням того, що відповідачем порушено умови договору в частині строку оплати наданих послуг, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 699,33 грн інфляційних втрат, 467,67 грн 3 % річних та 2 152, 64 грн пені.

Частиною 2 ст. 625 передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п. 4.2. договору).

Перевіривши розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції про те, що розрахунок є арифметично вірним, тому позовні вимоги у частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що суд першої інстанції не забезпечив надсилання відповідачу позову з додатками, колегією суддів відхиляються оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено надсилання судом учасникам по справі копії позовної заяви та додатків до неї.

При цьому, судова колегія зауважує на тому, що відповідач не був позбавлений права в порядку ст. 42 Господарського процесуального кодексу України ознайомитися в суді першої інстанції з матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято за відсутності в матеріалах справи належним чином засвідчених письмових доказів, якими позивачем були обґрунтовані позовні вимоги, колегією суддів до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5.26 ДСТУ 4163:2020 відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки "Для копій".

Матеріали позвної заяви, які містять, в тому числі, письмові докази у цій справі, подані з відміткою "Згідно з оригіналом", із зазначенням посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища.

Таким чином, письмові докази у цій справі засвідчено позивачем з додержанням вимог пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів".

Враховуючи наведене, судова колегія вважає безпідставними є доводи скаржника про те, що суд першої інстанції прийняв рішення на підставі доказів, не засвідчених належним чином.

Твердження відповідача про те, що договір ним не був укладений тане був підписаний, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки договір в судовому порядку не визнавався недійсним, а також відповідач не ініцював питання про призначення судової експертизи щодо спірності підпису в договорі з його сторони.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання та обґрунтування відповідачем доводів апеляційної скарги враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та прийнято обґрунтоване рішення, яким задоволено позовні вимоги.

Інші доводи відповідача з приводу неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну твердження є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Гуральник Вікторії Джондівни залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі № 910/20137/20 без змін.

Матеріали справи № 910/20137/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна