ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/742/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/742/22

за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лучки", с. Великі Лучки до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпат-спец-тех", м.Мукачево про стягнення суми 108 615,97 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 108 615,97 грн., з яких 90 000,00 грн. основного боргу, 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. втрат від інфляції, посилаючись на порушення відповідачем умов договору поставки товару №07/06/2022 від 07.06.2022 р. та положень ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/742/22, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.10.2022 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 12.10.2022 р. була надіслана відповідачу 13.10.2022 р. рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, таке повернуто до суду 15.11.2022 р., з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Верховний Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022 р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Лучки" (далі - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпат-спец-тех" (далі - Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки товару №07/06/2022 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору на умовах даного договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) товар Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в повному обсязі у строки та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. під товаром для цілей цього договору Сторони розуміють: Плити дорожні розміром 3.5 м х 2*2 м х 0.18 м (далі - Товар).

Згідно з п. 1.3 Договору найменування, номенклатура, марка, модель, кількість товару, інші родові чи індивідуальні характеристики вказуються кожну окрему партію (якщо такі є та/або на єдину партію) у додатках до цього Договору (за погодженням та вибором Сторін це можуть бути: специфікація, накладна, товарно-транспортна документація, товарний чек. бланк замовлення товару тощо).

Кількість продукції, що є предметом цього Договору, визначаються у накладних виданих Продавцем за кожне відвантаження продукції в межах всієї поставки визначеної договором (п. 2.1 Договору).

Обсяг замовлення кожної партії Товару визначається Сторонами у додатках до цього Договору. (п. 3.4. Договору).

Сторонами було погоджено, що обсяг Товару за Договором складає 16 штук (п, 3.5. Договору).

Ціна кожної партії Товару визначається шляхом множення ціни 1 штуки (однієї штуки) Товару на обсяг замовлення кожної партії Товару (п.3.2).

Пунктом 3.3. Ціна 1 (одної) штуки Товару за домовленістю Сторін складає 5625 (п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 коп. з ПДВ. та включає всі витрати, пов`язані з виконанням предмету цього Договору, транспортування до місця поставки, зазначеною у Договорі, страхування за необхідності, навантаження, розвантаження.

На виконання вимог Договору, сторони уклали Специфікацію від 07.06.2022 р., яка є додатком 1 до Договору поставки товару № 07/06/2022 від 07.06.2022 р. та невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 1 зазначеної Специфікації, сторони узгодили такі умови щодо Товару:

№ з/п Найменування, номенклатура, марка, модель, кількість товару, інші ознаки товарної позиціїОдиниця виміру товарної позиціїЦіна за товарну позицію, грн з ПДВКількість замовлених товарних позиційВартість замовлених товарних позицій до оплати, грн з ПДВ
1Плита дорожня розміром 3.5 м х 2,2 м х 0.18 м штука 5625,00 16 90000,00

Сторони погодили наступний порядок оплати Товару та його поставки зазначені в пунктах 3.7., 3.7.1. та 3.12. Договору: поставка Товару здійснюється після внесення Покупцем попередньої оплати у розмірі 100 % від вартості всього замовлення. Постачальник поставляє весь обсягу Товару протягом 5-ти календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок Постачальника. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту його прийняття Покупцем, що підтверджується підписаною Сторонами видатковою накладною на Товар.

У п.п. 4.1., 4.2. та 4.3. Договору зазначено, що всі розрахунки за даним Договором здійснюються в національній грошовій валюті України у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у Договорі.

Датою поставки Товару є дата відвантаження Товару за адресою Покупця (адреса вказана у п. 3.9. Договору), що підтверджується підписанням Покупцем видаткової накладної Постачальника. Датою здійснення оплати для цілей цього Договору є дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

На виконання умов Договору та на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату №24 від 07.06.2022 р., Покупець перерахував на банківський рахунок 90 000,00 грн (у т. ч. 20 % ПДВ - 15 000,00 грн), тобто повну суму оплати за весь обсяг товару, що підтверджується платіжним дорученням №1850 від 13.06.2022 р. та випискою з особового рахунку CTОB «Агро-Лучки» в AT «ОТП Банк» за 13.06.2022 р.

Перераховані грошові кошти СТОВ «Агро-Лучки» на банківський рахунок Постачальнику надійшли у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи, відповідач всупереч умов договору станом на день звернення до суду поставку Товару не здійснив та суму попередньої оплати у розмірі 90 000,00 грн. у порушення умов п.3.8 Договору не повернув.

Між сторонами укладено акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2021 року з сумою боргу перед позивачем в розмірі 1 069 242,89 грн.

21.10.2022 представник Позивача надіслав Відповідачу пропозицію досудового врегулювання спору, яка залишена відповідачем без задоволення.

Позивач стверджує, що підтверджуються матеріалами справи, Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме не здійснив поставку Товару за отримані кошти. Внаслідок у Відповідача виникла та на момент звернення позивача до суду виникла заборгованість за поставлений по договору товар в сумі 108 615,97 грн., що і стало приводом звернення до суду.

Зважаючи на прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем з урахуванням передбачених законом норм крім основної суми боргу, нараховано суму 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. втрат від інфляції про стягнення яких позивач просить задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір поставки №07/06/2022 07.06.2022 р., а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за поставку товару, а саме не здійснив поставку товару у встановлений строк.

Так, згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Ч. 2 та 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару повернення йому суми попередньої оплати.

За умовами п. 1.1 Договору на умовах даного договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) товар Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в повному обсязі у строки та на умовах, визначених цим Договором.

На підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату №24 від 07.06.2022 р., Покупець перерахував на банківський рахунок 90 000,00 грн (у т. ч. 20 % ПДВ - 15 000,00 грн), тобто повну суму оплати за весь обсяг товару, що підтверджується платіжним дорученням №1850 від 13.06.2022 р. та випискою з особового рахунку CTОB «Агро-Лучки» в AT «ОТП Банк» за 13.06.2022 р.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань за оплату товару не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умови та ціна оплати товару сторонами погоджено у пунктах 3.7., 3.7.1. та 3.12. Договору: поставка Товару здійснюється після внесення Покупцем попередньої оплати у розмірі 100 % від вартості всього замовлення. Постачальник поставляє весь обсягу Товару протягом 5-ти календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок Постачальника. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту його прийняття Покупцем, що підтверджується підписаною Сторонами видатковою накладною на Товар.

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпат-спец-тех" виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 108 615,97 грн..

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами. Порушення відповідачем свого зобов`язання, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві інфляційних втрат та штрафних санкцій, передбачених умовами договорів та законодавством.

З огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем, заявлено позовні вимоги про стягнення 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України. У випадку прострочення Постачальником строку поставки Товару понад 5 (п`ять) календарних днів, Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості відповідної партії Товару, за кожен день прострочення (п.п. 7.3 Договору).

У п.7.5 у разі прострочення Постачальником поставки Товару більше ніж 15 календарних днів від обумовлених цим Договором строків, у випадку не повернення ним суми попередньої оплати Покупцеві, на суму, що була попередньо сплачена Покупцем за Товар, однак за якою Товар не був поставлений, нараховуються відсотки за користування чужими коштами в розмірі 20 відсотків річних від суми попередньої оплати починаючи з 16 дня прострочення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Суд, перевіривши правильність нарахування заявленої до стягнення суми пені прийшов до висновку, що розрахунок проведено з врахування ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про їх задоволення.

За доводами позивача, які відповідачем не спростовані та незаперечені, зобов`язання відповідача є не виконаним.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, поставку товару у визначений Договором строк не здійснив, кошти не повернув.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, факт укладення договору та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань на момент розгляду справи настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 108 615,97 грн., з яких 90 000,00 грн. основного боргу, 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. втрат від інфляції.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лучки", с. Великі Лучки до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпат-спец-тех" про стягнення 108 615,97 грн., з яких 90 000,00 грн. основного боргу, 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. втрат від інфляції підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 173, 180, 231, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпат-спец-тех" (89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Великогірна, буд.36/1, код ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лучки" (89625, Закарпатська обл., Мукачівський р-н., с. Великі Лучки, вул. Мукачівська, буд. 273-Б, ) суму 108 615,97 (сто вісім тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 97 копійок) в т.ч. 90 000,00 грн. основного боргу, 12 452,05 грн. пені, 4 536,99 грн. боргу за користування чужими грошовими коштами, 1 626,93 грн. інфляційних втрат, а також суму 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 16.12.2022.

Суддя О. Ф. Ремецькі