ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/748/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Міністерство оборони України

до відповідача Державного підприємства Міністерства Оборони України "Західвійськбуд"

про зобов`язання вчинити дії

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники сторін

прокурор не з`явився

від позивача Григорчук С.А.

від відповідача Уракіна Л.-Г.І.

Суть спору:
Керівник Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Міністерство оборони України звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Державного підприємства Міністерства Оборони України "Західвійськбуд" про зобов`язання на виконання вимог ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчинити дії з реєстрації речових прав - права постійного користування на 7 земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:018:0148, :01:018:0149, :01:018:0150, :01:018:0152, :01:018:0153, :01:018:0154, :01:018:0155, загальною площею 3,3927 га, які знаходяться у м.Рівне по вул.Соборна - вул.Артилерійська - вул.Біла - вул.Коцюбинського.

05 жовтня 2022 року від Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшла заява про зміну предмету позову, у якій просить суд змінити предмет спору та вважати позовні вимоги наступного змісту: про зобов`язання на виконання вимог ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчинити дії з реєстрації речових прав - права постійного користування на 3 земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153, :01:018:0155 загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м.Рівне по вул.Біла , 7, 9, 11.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки поставлено на облік у Рівненській квартирно-експлуатаційній частині району Прикарпатського військового округу (правонаступник - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Рівне) з метою подальшого використання для розміщення військових частин та установ Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого на території України є Міністерство оборони України. На даний час, відповідно до облікових документів Квартирно- експлуатаційного відділу міста Рівне (далі - КЕВ м. Рівне) на обліку вказаного відділу перебуває військове містечко №2 Рівненського гарнізону із загальною площею 34,7666, за адресою: АДРЕСА_1 . До загального складу земель вказаного військового містечка №2, серед інших, входять 3 земельні ділянки, загальною площею 2,6216 га, які закріплені та перебувають у постійному користуванні ДП MO України "Західвійськбуд". Останнє є постійним користувачем земельних ділянок, які розміщені за адресою у м.Рівне по вул.Біла , 7, 9, АДРЕСА_2 , а тому повинне вживати заходи із забезпечення їх охорони та використання за цільовим використанням, а також враховуючи чинне законодавства, здійснити реєстрацію речових прав на вказані земельні ділянки, зокрема право постійного користування земельними ділянками.

ДП MO України "Західвійськбуд", незважаючи на внесення відповідних відомостей про спірні земельні ділянки до Державного земельного кадастру за наслідками проведеної інвентаризації земель оборони, жодних дій щодо реєстрації за собою права постійного користування вказаними земельними ділянками у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не здійснило. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права постійного користування спірними земельними ділянками за ДП MO України "Західвійськбуд" не здійснена.

Враховуючи те, що на даний час допущено порушення інтересів держави у сфері земельних відносин, а тому в прокуратури виникла необхідність у зобов`язанні службових осіб ДП MO України "Західвійськбуд" звернутися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та вчинити дії з реєстрації за ДП MO Україна "Західвійськбуд" речових прав, зокрема права постійного користування на 3 земельні ділянки, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м.Рівне по вул.Біла , 7, 9, 11.

12 жовтня 2022 року від Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" надійшов відзив на позовну заяву в якому вимоги, викладені в позовній заяві Підприємством не визнаються повністю з наступних причин. На обліку Підприємства у м. Рівне по вул. Біла 7, 9, 11 знаходяться три земельні ділянки, орієнтовною площею 3,3927 га та шість будівель. Державний акт на право користування землею №32 від 01.03.1983 загальною площею 50.6 га виданий квартирно - експлуатаційному відділу м. Рівне. За Підприємством закріплено три земельні ділянки, орієнтовною загальною площею 3.3927 га, що підтверджується копією долученого до позовної заяви акту звірки земельних ділянок між квартирно експлуатаційним відділом м. Рівне та Підприємством. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про державну реєстраціїю речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про якумістяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права. Згідно п.7 ст. 27 вищезазначеного Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права влласності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майномю. Оскільки Державне підприємство Міністерства оборони України "Західвійськбуд", відповідно до Статуту, затвердженого Міністерством оборони України 29.01.1998 (нова редакція від 08.11.2019), засноване на майні Збройних Сил України, яке с загальнодержавною власністю та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Згідно п. 4.2 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Отже, здійснення державної реєстрації земельних ділянок повинно здійснюватись їх власником - Міністерством оборони України або виключно за наявності довіреності Уповноваженого органу управління.

Крім цього, дорученням заступника Міністра оборони України від 29.01.2020 №833/з/1 було зобов`язано квартирно - експлуатаційні органи організувати взаємодію з територіальними підрозділами Держгеокадастру у проведенні інвентаризації земель оборони, в т.ч. земельних ділянок підприємств та госпрозрахункових організацій Міністерства оборони України. 30 жовтня 2020 року на адреси КЕО, в т.ч. КЕВ м. Рівне, було скеровано запити щодо включення земельних ділянок підприємства до списку земель, які будуть проінвентеризовані. Рівненська обласна державна адміністрація у відповідь на клопотання Підприємства щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за вих. №10319/0/01-20/21 від 04.10.2021 повідомила, що Розпорядженням голови ОДА від 16.07.2021 № 525 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, в т.ч. земель оборони, загальною орієнтовною площею 38939,0 га на території Рівненської області. Станом на день написання відзиву технічна документація із землеустрою, витяги з Державного земельного кадастру, акт закріплення сформованих земельних ділянок за Підприємством чи довіреність Уповноваженого органу управління на адресу підприємства не надходили, що унеможливлює здійснення Підприємством державної реєстрації земельних ділянок.

17 листопада 2022 року керівник Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому вважає твердження Відповідача, які наведені ним у відзиві на позов, необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 11 жовтня 2022 р. на 09:20 год.

05 жовтня 2022 року від керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшла заява про зміну предмету позову, а саме, керуючись ст.ст. 42, 46 ГПК України, просить суд змінити предмет позову у справі №918/748/22 та вважати такою правовою вимогою: зобов`язати Державне підприємство МО України "Західвійськбуд" на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинити дії з реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема права постійного користування на 3 земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

05 жовтня 2022 року від Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Львівської області, що знаходиться за адресою 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року заяву Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року підготовче засідання відкладено на 15 листопада 2022 року.

12 жовтня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12.10.2022 р. від Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" надійшов відзив на позовну заяву в якому вимоги, викладені в позовній заяві Підприємством не визнаються повністю з підстав зазначених у відзиві.
10 листопада 2022 року від Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Львівської області, що знаходиться за адресою 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128.

11 листопада 2022 року від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції пози межами приміщення суду.

Ухвалою від 15 листопада 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 918/748/22 на 30 днів до 21 грудня 2022 року включно та підготовче засідання відкладено на 29 листопада 2022 року на 13:00 год.

17 листопада 2022 року керівник Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому вважає твердження Відповідача, які наведені ним у відзиві на позов, необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи.

23 листопада 2022 року від представника Державного підприємства МО України "Західвійськбуд" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції пози межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21 грудня 2022 року на 13:00 год.

05 грудня 2022 року від начальника КЕВ м. Рівне надійшов лист з додатками про долучення документів до справи.

21 грудня 2022 року від представника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшла заява про розгляд справи без участі її представника.

21 грудня 2022 року розпочато слухання справи по суті. Представник позивача виклав пояснення та доводи щодо предмету спору. Просив позов задоволити та покласти на відповідача судові витрати. Представник відповідача у свою чергу позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Заслухано представників сторін у судових дебатах.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з вивченням стану додержання вимог земельного законодавства при використанні земель оборони, проведеним Рівненською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону у червні 2022 року встановлено, що на підставі Державного акту на право користування землею №32 від 01.03.1983 і доданого до нього плану землекористування, виданих виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів, на території м. Рівного для державних потреб виділено та передано у безоплатне і безстрокове користування земельну ділянку із загальною площею 50,6 га, яку віднесено до території військового містечка № НОМЕР_1 Рівненського гарнізону.

Зазначену земельну ділянка поставлено на облік у Рівненській квартирно- експлуатаційній частині району Прикарпатського військового округу (правонаступник - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Рівне) з метою подальшого використання для розміщення військових частин та установ Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого на території України є Міністерство оборони України.

Таким чином, вказану земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 Рівненського гарнізону відносено до категорії земель оборони.

Відвід переданої земельної ділянки здійснювався на підставі постанови Рівненського міського виконавчого комітету №620 від 23.10.1948 та рішень Рівненського міського виконавчого комітету №1013 від 12.10.1972, №943 від 02.07.1973 та №881 від 05.10.1976 в порядку встановленому законодавством Союзу PCP та союзних республік та, у подальшому, на підставі розпоряджень Рівненської обласної державної адміністрації №724 від 16.12.2017 року, №722 від 19.10.2018 та №525 від 16.07.2021 в порядку чинного законодавства України.

При цьому, площа земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 Рівненського гарнізону, яка передана на підставі вказаного Державного акту на право користування землею №32 від 01.03.1983, спочатку становила 50,6 га.

У подальшому, за рахунок передачі органам місцевого самоврядування земель під збудованими об`єктами житлового фонду та їх заселення місцевими жителями, площа вказаної земельної ділянки зменшилася до 34,7666 га.

На даний час, відповідно до облікових документів Квартирно- експлуатаційного відділу міста Рівне (далі - КЕВ м. Рівне) на обліку вказаного відділу перебуває військове містечко №2 Рівненського гарнізону із загальною площею 34,7666, за адресою: АДРЕСА_1 .

До загального складу земель вказаного військового містечка №2, серед інших, входять три земельні ділянки, з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11 , які закріплені та перебувають у постійному користуванні ДП MO України "Західвійськбуд".

Так, відповідно до відомості наявності та використання земельних ділянок по КЕВ м. Рівне (Форма 405), плану військового містечка № НОМЕР_1 КЕВ м. Рівне Рівненського гарнізону та індивідуальної картки обліку земельної ділянки №11 (Форма 403) у постійному користуванні ДП MO України "Західвійськбуд" знаходяться вищевказані ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

Також, згідно відомості щодо розбіжностей в обліку площі земельних ділянок, які обліковуються за Міністерством оброни України станом на 01.01.2021, погодженої між КЕВ м. Рівне та Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_1 , площею 3,3927 га, перебуває у користуванні ДП MO України "Західвійськбуд". При цьому, розбіжностей в обліку площі вказаної земельної ділянки, не має.

Безспірність факту перебування у постійному користуванні ДП MO України "Західвійськбуд" вказаних вище 3 земель оборони підтверджується також листом ДП MO України "Західвійськбуд" №170 від 13.09.2022 відповідно до якого на обліку підприємства перебувають вказані земельні ділянки оборони, які розташовані у м. Рівне по вул. Біла, 7, 9, 11.

Слід вказати, що 07.09.2021 між КЕВ м. Рівне та ДП MO України "Західвійськбуд" проведено звірку земельних ділянок, які закріплені та перебувають на бухгалтерському обліку ДП MO України "Західвійськбу", за наслідками проведеної звірки складено акт в якому сторонами зазначено про закріплення і перебування у користуванні вказаного державного підприємства у м. Рівне земель оборони.

Таким чином, ДП MO України "Західвійськбуд" являється постійним користувачем земельних ділянок, з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11, а тому повинне вживати заходи із забезпечення їх охорони та використання за цільовим використанням, а також враховуючи чинне законодавства, здійснити реєстрацію речових прав на вказані земельні ділянки, зокрема право постійного користування земельними ділянками.

Установлено, що на виконання Меморандуму про співпрацю, укладеного 05.10.2020 між Міністерством оборони України та Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру, територіальними органами Держгеокадастру проведено інвентаризацію земель оборони за рахунок фінансового ресурсу Держгеокадастру, у тому числі земель оборони, які розміщені на території Рівненської області.

За наслідками виконання вказаного заходу, проведено інвентаризацію земель оборони Рівненської області, у тому числі земель, які перебувають у користуванні ДП МО України "Західвійськбуд" за адресою: м. Рівне, вул. Соборна - вул. Артилерійська - вул. Біла - вул. Коцюбинського, із загальною площею 3,3927 га.

При цьому, на кожну земельну ділянку виготовлено та затверджено технічну документації із землеустрою в порядку проведення інвентаризації земель оборони, внесено відомості до Державного земельного кадастру та кожній земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_1 Рівненського гарнізону присвоєно відповідний кадастровий номер, а саме:

-земельна ділянка 2/7 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0881 га, кадастровий номер: :01:018:0148;

-земельна ділянка 2/8 за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,8577 га, кадастровий номер: :01:018:0149;

-земельна ділянка 2/9 за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,0422 га, кадастровий номер: :01:018:0150;

-земельна ділянка 2/10 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3600 га, кадастровий номер: :01:018:0152;

-земельна ділянка 2/11 за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,9925 га, кадастровий номер: :01:018:0153;

-земельна ділянка 2/12 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2808 га, кадастровий номер: :01:018:0154;

-земельна ділянка 2/13 за адресою: АДРЕСА_5 , площею 0,7714 га, кадастровий номер: :01:018:0155.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

При цьому, державна реєстрація речових прав похідних від права власності, обтяжень речових прав на земельну ділянку, право власності на яку набуто та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Вбачається, що станом на час розгляду даної справи ДП MO України "Західвійськбуд", незважаючи на внесення відповідних відомостей про спірні земельні ділянки до Державного земельного кадастру за наслідками проведеної інвентаризації земель оборони, жодних дій щодо реєстрації за собою права постійного користування вказаними земельними ділянками у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не здійснило.

Зокрема, згідно інформації наявної у сформованих витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, вищевказані земельні ділянки відносяться до категорії земель оборони з цільовим призначенням "Для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України". При цьому, у розділі "Форма власності" Державного земельного кадастру, інформація про зареєстроване речове право за ДП MO України "Західвійськбуд" відсутня.

Крім того, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права постійного користування спірними земельними ділянками за ДП MO України "Західвійськбуд" не здійснена.

Враховуючи те, що на даний час допущено порушення інтересів держави у сфері земельних відносин, а тому в керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом про зобов`язання службових осіб ДП MO України "Західвійськбуд" звернутися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та вчинити дії з реєстрації за ДП MO Україна "Західвійськбуд" речових прав, зокрема права постійного користування на 3 земельні ділянки, з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 131і Конституції України та ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" однією з функцій, що покладаються на прокуратуру України є представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Формою представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави або громадянина, про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Згідно з указом Президента України від 15.12.1999 року №1572/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади" до системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітеті: (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до вимог ст. З Закону України "Про Збройні Сили України", ст. 10 Закону України "Про оборону України", Міністерство оборони України с центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно ст. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 (падалі - Положення), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України

Згідно ст. 4 Положення на Міністерство обороті України зокрема, покладено забезпечення життєдіяльностіЗбройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння і військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснення контролю за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил; утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи і організації, які належать до сфери управління Міноборони, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони; реєструє військові частини як суб`єкти господарської діяльності; веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міноборони.

Одним зі створених Міністерством оборони України державних підприємств являється Державне підприємство Міністерства оборони України "Західвійськбуд" (далі - ДП МО України "Західвійськбуд").

Відповідно до Статуту ДП МО України "Західвійськбуд", підприємство засноване на майні Збройних Сил України, яке є загальнодержавною власністю. Засновником підприємства є Міністерство оборони України - орган управління майном та у своїй діяльності підприємство керується Конституцією України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, нормативно-правовими актами, які видаються Міністерствами, іншими органами виконавчої влади. Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, що встановлений законодавством.

До основних фондів ДП МО України "Західвійськбуд" належать виробничі та невиробничі фонди, будівлі та адміністративні приміщення, земельні ділянки, які надані для здійснення ним своєї виробничої діяльності.

Статтею 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" визначено, що об`єктами управління державної власності є, зокрема, маймо, яке передане державним комерційним підприємствам (державним підприємствам), установам, організаціям.

У свою чергу ст. 4 вказаного Закону передбачено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є Кабінет Міністрів України, міністерства та інші органи виконавчої влади (уповноважені органи управління).

Враховуючи те, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, яке наділене повноваженнями здійснювати управління майном Збройних Сил України, у тому числі приймати рішення про утворення, реорганізацію та ліквідацію державних підприємств, які належать до сфери управління Міноборони, а тому саме Міністерство оборони України являється органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" під, час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

При цьому, згідно вказаної вище статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист них інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій. програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Формою цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами про захист прав та інтересів держави, а також участь у розгляді справ судами.

У зв`язку з тим, що уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин щодо захисту інтересів держави, тобто Міністерством оборони України, заходів щодо захисту її інтересів не вжито, відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України встановлені підстави для пред`явлення безпосередньо прокурором відповідного позову до суду.

Таким чином, з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, прокурор у даному випадку звертається до судових органів для здійснення захисту земельних інтересів держави, оскільки спірні земельні ділянки є власністю держави, які встановленим порядком передані для потреб Збройних Сил України у постійне користування, а не оформлення на спірні земельні ділянки речових прав, зокрема права постійного користування землею, створюють передумови для їх вилучення та використання сторонніми особами або організаціями у власних цілях.

У даному випадку, спір стосується речових прав на земельні ділянки, тобто між сторонами існує спір щодо речового права на майно, а тому справу належить розглядати в порядку господарського судочинства (п. 6 ч. 1 ст. 20 П ІК України).

Заступник керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону за вих. №2429вих-22 від 22.08,2022 повідомив Міністерство оборони України про порушення земельних інтересів держави та про свій намір звернутися в Господарський суд Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ДП МО України "Західвійськбуд" про зобов`язання вчинити дії.

Однак, на момент пред`явлення прокурором вказаного позову, відповіді від вищезазначеного компетентного органу з вирішення спірного питання, щодо здійснення ним самостійного захисту порушених інтересів держави, на адресу Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфені Західного регіону не надходило.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обгрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу па звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

Аналогічну поліцію підтримав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду у своїх рішеннях від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 та від 21.01.2019 у справі №909/516/18.

У даному випадку, керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону даний позов заявлений в інтересах держави так, як з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 потребують захисту майнові інтереси держави у сфері земельних відносин, оскільки спірна земельна ділянка є власністю держави, а відсутність належно оформлених речових прав (права постійного користування) на вказану земельну ділянку створює передумови для її незаконного використання сторонніми особами, самовільного захоплення та вибуття з державної власності.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно вищевказаної позовної заяви керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону предметом позову являється вимога немайнового характеру, яка полягає у зобов`язанні Державного підприємство МО України "Західвійськбуд" вчинити дії на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема права постійного користування, на 3 земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

У рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/18389/20 суд вказав, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09.07.2020 у справі №922/404/19 вказав, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявления ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Аналогічний за змістом висновки Верховного Суду викладені у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №922/1249/17 та від 23.04.2019 у справі №911/1602/18.

Враховуючи те, що 4 земельних ділянки військового містечка № НОМЕР_1 Рівненського гарнізону з кадастровими номерами: :01:018:0148, :01:018:0150, :01:018:0152 та :01:018:0154, загальною площею 0,7711 га, були сформовані лише у грудні 2021 року під час проведення загальної інвентаризації земель оборони Міністерства оборони України на сьогоднішній день у встановлено законодавством порядку не передані та не закріплені за Державним підприємством Міністерства оборони України "Західвійськбуд", а тому обов`язки із здійснення реєстрації речових прав на вказані 4 земельні ділянки, у вказаного державного підприємства, не виникають.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 42, 46 ГПК України, керівник Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону просить суд вважати позовні вимоги наступного змісту: зобов`язати Державне підприємство МО України "Західвійськбуд" на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинити дії з реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема права постійного користування на 3 земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

Дана заява прийнята судом.

Статтями 5, 6 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" передбачено, що суб`єктом права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Згідно ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони" та ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово- навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (військові частини). Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Згідно ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності (ст. 77 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою визначено, як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Статтею ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З набранням чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" №1051 від 17.10.2012, право власності на земельну ділянку та похідні права від права власності оформляються відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами ст. 3 Закону визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації; речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, що на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У свою чергу, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону, державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно та похідні від права власності, зокрема право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку, а щодо новоствореного об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, - виключно за наявності в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про такий об`єкт.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

Стаття 27 Закону передбачає, як підставу для проведення державної реєстрації права власті та інших речових прав, це наявність державного акту на право постійного користування землею, виданого до 1 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 29 Закону, якою визначені особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року встановлено, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.

При цьому, державна реєстрація речових прав похідних від права власності, обтяжень речових прав на земельну ділянку, право власності на яку набуто та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Отже, враховуючи те, що ДП MO України "Західвійськбуд", незважаючи на внесення відповідних відомостей про спірні земельні ділянки до Державного земельного кадастру за наслідками проведеної інвентаризації земель оборони, жодних дій щодо реєстрації за собою права постійного користування вказаними земельними ділянками у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не здійснило.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Враховуючи викладене у сукупності, відповідач як фактичний користувач спірними земельними ділянками зобов`язаний забезпечити виготовлення відповідної технічної документації та вчинити дії щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема права постійного користування на три земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

Висновки суду.
Відтак, вимоги керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Міністерство оборони України до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" про зобов`язання вчинити дії з реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема права постійного користування на три земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11 - обгрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відтак, на підставі ст.129 ГПК України судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 129, 237- 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити.

2. Зобов`язати Державне підприємство Міністерства оборони України "Західвійськбуд" (80383, Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Київська, 18, ) на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчинити дії з реєстрації речових прав на нерухоме майно, - права постійного користування на три земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:018:0149, :01:018:0153 та :01:018:0155, загальною площею 2,6216 га, які знаходяться у м. Рівне по вул. вул. Біла, 7, 9,11.

3. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" (80383, Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Київська, 18, ) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (79007, м.Львів, вул.Клепарівська, 20, , р/р IBAN UA0082783) - 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22 грудня 2022 року.

Суддя Бережнюк В.В.