ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 грудня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1080/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (вул. П. Могили,57, Рівне, 33001, ) до Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" (ОАО "Барановичское производственное хлопчатобумажное объединение") (вул. Фабрична, 7, м. Барановичі, Брестська область, Республіка Білорусь, 225410, УНП 200166488, код ДКПО 00311645, код підприємства 5311) про стягнення попередньої оплати за договором поставки

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 до Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" надійшов позов до Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" про стягнення попередньої оплати за Договором постачання № ДП-25-08-19 від 18.03.2019, а саме: 247,65 Євро та 75 728 доларів США.

Господарський суд, оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам ГПК України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми позовної заяви, прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

На виконання вказаних вимог процесуального закону, позивач не надав до суду докази надіслання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві.

Водночас позивачем було зазначено про неможливість відправлення копії позовної заяви з додатками поштовим зв`язком, оскільки відповідно до повідомлення з офіційного веб-сайту AT «УКРПОШТА» припинило обмін поштовими відправленнями та поштовими переказами до/з Республіки Білорусь. Наразі здійснити поштове відправлення в Білорусь неможливо.

Судом встановлено, що позовна заява містить електронну пошту відповідача .

Однак, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем в якості доказів надіслання копії позовної заяви з додатками для відповідача також не надано доказів відправлення і на дану електронну адресу.

При цьому у суду відсутня можливість встановити належність і актуальність вказаних поштової адреси та адреси електронної пошти відповідача та чи використовуються такі електронні поштові скриньки відповідачем у здійсненні своєї господарської діяльності.

Крім того теза позивача про неможливість відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу засобами поштового зв`язку не підтверджується жодним доказом.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що, належних доказів здійснення відправлення копії позовної заяви разом з доданими до неї документами відповідачу, позивачем до позовної заяви не додано.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходження відповідача Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" (ОАО "Барановичское производственное хлопчатобумажное объединение") (вул. Фабрична, 7, м. Барановичі, Брестська область, Республіка Білорусь, 225410, УНП 200166488, код ДКПО 00311645, код підприємства 5311).

Згідно процесуального законодавства, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. (п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 1 статті 170 ГПК України передбачено, що вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Позивач при зверненні з позовною заявою зазначено реєстраційний номер відповідача, проте не подано документів, що є доказом правосуб`єктності відповідача за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо), що не відповідає приписам п.2 ч.3 ст.162 та ч.1 ст.170 ГПК України, оскільки не дозволяє суду визначитись з наявністю у відповідача цивільної правосуб`єктності.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2008 від 22.04.2008 у справі №1-18/2008 встановлено, що відповідно до ст. 124 Конституції України, Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у ч.ч. 3, 4 ст. 10 ГПК України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 ГПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд зауважує, що докази надані до позовної заяви повинні бути подані державною (українською) мовою.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п.12 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд зазначає, що при зверненні із позовною заявою позивачем разом із документами, які виготовлені на іноземній мові, повинні бути подані належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на державну мову.

Між тим дана позовна заява подана всупереч наведених приписів процесуального закону, оскільки позивачем подано додатки до позовної заяви без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову.

Позивач повідомив суд, вказані документи не можуть бути долучені разом із цієї позовною заявою з огляду на необхідність тривалого часу на їх переклад, однак такі докази будуть долучені невідкладно після отримання таких документів позивачем.

Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч.1 ст.174 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення даної позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків шляхом надання до суду доказів надання до суду належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви разом із доданими до неї документами та надання нотаріально засвідченого перекладу додатків до позовної заяви згідно вимог ст. ст. 10, 91, 162, 164, 172 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 91, 162, 164, 172, 174, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" до Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" про стягнення попередньої оплати за договором поставки залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- доказів відправлення Відкритому акціонерному товариству "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" копії позовної заяви та доданих до неї документів;

- доказів правосуб`єктності Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє";

- нотаріально засвідченого перекладу додатків до позовної заяви, які викладені іноземною мовою.

4. Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили 22.12.2022 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя Романюк Ю.Г.