ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"30" листопада 2022 р. Справа№ 911/2780/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги особи, яка не брала участь у даній справі - ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 (повний текст складено 24.09.2021)

у справі № 911/2780/20 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом 1. ОСОБА_2

2). ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси»

2. ОСОБА_5

3. ОСОБА_6

4. ОСОБА_7

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Державного реєстратора Фастівської районної державної адміністрації Загоруйко Яни Олександрівни

2. Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Іщук Інни Василівни

про визнання недійсним рішення учасника, визнання недійсним правочину, визнання недійсним рішення, скасування записів про державну реєстрацію, витребування часток у статутному капіталі, визначення розміру статутного капіталі та розмірів часток учасників у такому товаристві

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси", ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про:

- визнання недійсним рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» №28/08-20 від 04.09.2020, підписаного ОСОБА_6 ;

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №041001067 про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного 04.09.2020 об 11:51:08 державним реєстратором Фастівської районної державної адміністрації Загоруйко Я.О.;

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про виправлення помилок №042001067, внесеного 04.09.2020 об 11:59:10 державним реєстратором Фастівської районної державної адміністрації Загоруйко Я.О.;

- визнання недійсним правочину з передачі ОСОБА_6 частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» на користь ОСОБА_5 в розмірі 100% статутного капіталу, про що складено акт приймання-передачі частки в статутному капіталі від 04.09.2020;

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №043001067 про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного 05.09.2020 о 12:45:05 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В.;

- визнання недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» №07/09-20 від 07.09.2020, підписаного ОСОБА_5 , щодо збільшення розміру статутного капіталу, затвердження розміру частки та статуту в новій редакції;

- визнання недійсним статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», затвердженого рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» №07/09-20 від 07.09.2020;

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В. 08.09.2020 о 12:31:42 (внесення зміни до відомостей про юридичну особу);

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №044001067 про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В. 08.09.2020 о 13:33:21 (внесення зміни до відомостей про юридичну особу);

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №045001067 про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В. 08.09.2020 о 13:59:16 (виправлення помилок);

- визначення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» - 33200,00 грн;

- скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №046001067 про Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», внесеного приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В. 12.09.2020 о 15:08:57 про учасника товариства;

- витребування від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 частку в розмірі 12,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси";

- витребування від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 частку в розмірі 12,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси";

- витребування від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 частку в розмірі 25% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси";

- переведення на ОСОБА_2 прав покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в розмірі 12,5% статутного капіталу;

- переведення на ОСОБА_3 прав покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в розмірі 12,5% статутного капіталу;

- переведення на ОСОБА_4 прав покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в розмірі 25% статутного капіталу;

- визначення розміру часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" наступним чином:

1) частка ОСОБА_2 - 25% статутного капіталу, що становить 8300,00 грн;

2) частка ОСОБА_3 - 25% статутного капіталу, що становить 8300,00 грн;

3) частка ОСОБА_4 - 50% статутного капіталу, що становить 16600,00 грн, всього статутний капітал (100%) - 33200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі 18.08.2020 придбали у ОСОБА_6 частки у розмірах 25%, 12,5% та 12,5% в статутному капіталі товариства, а ОСОБА_5 придбала частку в розмірі 50%. Однак, колишнім учасником товариства ОСОБА_6 04.09.2020 прийнято рішення про зміну керівника та передано на користь ОСОБА_5 частку в розмірі 100% статутного капіталу товариства за відповідним актом. Проте, ОСОБА_6 станом на 04.09.2020 вже не була власником часток у товаристві у зв`язку з їх відчуженням на користь позивачів в сукупності 50% та на користь ОСОБА_5 - 50%.

Позивачі вважають, що ОСОБА_6 вже не будучи власником часток у товаристві та не маючи інших речових прав на такі частки, не мала права їх повторно відчужувати, відповідні дії суперечать нормам Цивільного кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Також позивачі посилаються на те, що підписанням 04.09.2020 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 акта приймання-передачі частки в розмірі 100% статутного капіталу було позбавлено власності на частки позивачів, у зв`язку з цим, вказані частки були набуті ОСОБА_5 незаконно та з порушенням прав позивачів.

Позивачі також вказують, що оскільки ОСОБА_5 було відомо ще з 18.08.2020, що власниками часток у розмірі сумарно 50% статутного капіталу є позивачі, вона не є добросовісним набувачем та власником частки в розмірі 100% статутного капіталу в частині належних позивачам 50%, а тому прийняте нею рішення про збільшення статутного капіталу та прийняття нової редакції статуту є незаконним відповідно до положень ч. 2 ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

У подальшому, ОСОБА_5 відчужила на користь ОСОБА_7 100% в статутному капіталі товариства, з яких 50% набуті нею незаконно з порушенням прав позивачів. У зв`язку з викладеним, позивачі зазначили, що відповідні частки підлягають витребуванню у ОСОБА_7 , якій було відомо про вказані обставини.

Крім того, позивачі також вказують, що будучи власниками часток в статутному капіталі товариства, вони мають право переважної купівлі частки, що продається учасником третій особі, а тому продаж ОСОБА_5 частки в розмірі 100% статутного капіталу товариства в частині належних ОСОБА_5 50% статутного капіталу є таким, що порушує вказане переважне право і є підставою для вимоги про переведення прав покупця вказаних 50% статутного капіталу пропорційно належним позивачам часткам.

Хід розгляду справи та короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі №911/2780/20 позов задоволено повністю.

Рішення мотивовано наявністю порушеного права позивачів з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 внаслідок незаконного відчуження належних позивачам часток у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси», наявністю підстав для витребування належних позивачам часток від ОСОБА_7 .

Також суд першої інстанції вказує на наявність переважного права позивачів на купівлю часток у статутному капіталі товариства.

У частині задоволення позову про скасування записів у реєстрі судом першої інстанції зазначено, що це забезпечить ефективне відновлення та захист порушених прав та інтересів позивачів.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 частково скасовано рішення місцевого господарського суду та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та викладено резолютивну частину рішення у такій редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Визначити розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" - 33200,00.

3. Витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 частку в розмірі 12,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

4. Витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 частку в розмірі 12,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

5. Витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 частку в розмірі 25% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

6. Перевести на ОСОБА_2 права покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в розмірі 12,5% статутного капіталу.

7. Перевести на ОСОБА_3 права покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в розмірі 12,5% статутного капіталу.

8. Перевести на ОСОБА_4 права покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в розмірі 25% статутного капіталу.

9. Визначити розмір часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" наступним чином:

- частка ОСОБА_2 - 25% статутного капіталу, що становить 8300,00 грн;

- частка ОСОБА_3 - 25% статутного капіталу, що становить 8300,00 грн ;

- частка ОСОБА_4 - 50% статутного капіталу, що становить 16600,00 грн, всього статутний капітал (100%) - 33200,00 грн.

10. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

11. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

12. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

13. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

14. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

15. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

16. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

17. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

18. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 4204,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

19. Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4204 (чотири тисячі двісті чотири),00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

20. Перерахувати з депозитного рахунку Господарського суду Київської області на користь ОСОБА_7 21875,00 грн відшкодування за частку ОСОБА_2 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

21. Перерахувати з депозитного рахунку Господарського суду Київської області на користь ОСОБА_7 21875,00 грн відшкодування за частку ОСОБА_3 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

22. Перерахувати з депозитного рахунку Господарського суду Київської області на користь ОСОБА_7 43750,00 грн відшкодування за частку ОСОБА_4 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

23. Повернути з депозитного рахунку Господарського суду Київської області на користь ОСОБА_2 21875,00 грн зайво сплачених коштів.

24. Повернути з депозитного рахунку Господарського суду Київської області на користь ОСОБА_3 21875,00 грн зайво сплачених коштів.

25. Повернути з депозитного рахунку Господарського суду Київської області (; реєстраційні рахунки - UA0014298 (депозитний); установа банку - ДКСУ місто Київ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 43750 (сорок три тисячі сімсот п`ятдесят),00 грн зайво сплачених коштів.»

Також, даною постановою стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11561,00 грн з кожного.

Суд апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позову вказав на порушення прав позивачів незаконним відчуженням належних позивачам часток у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси», наявністю підстав для витребування належних позивачам часток від ОСОБА_7 , наявністю переважного права у позивачів на купівлю часток у статутному капіталі товариства. Апеляційний господарський суд у частині відмови в позові вказав на неефективний спосіб захисту, обраний позивачами.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.08.2022 касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 та рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі №911/2780/20 залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №911/2780/20 залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №911/2780/20 залишити без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі №911/2780/20, особа, яка не брала участь у даній справі - ОСОБА_1 , з посиланням на ч. 1 ст. 254 ГПК України, 13.09.2022 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

При цьому посилається на те, що він не брав участі у розгляді даної справи, а оскарженим рішенням суд порушив його права та інтереси.

Апелянт стверджує, що з 10.09.2020 року ОСОБА_1 , як чоловік ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 60,61 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України став співвласником частки у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси» у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 175 000 грн. Таким чином, апелянт вважає, що рішенням Господарського суду Київської області вирішено спір, яким позбавлено ОСОБА_7 права власності на зазначену частку у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси», чим позбавлено й ОСОБА_1 права власності на цю частку, як її співвласника, а також зменшено розмір статутного капіталу ТОВ «Регіональні ресурси». Посилаючись на вказане, вважає що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 як чоловіка ОСОБА_7 , гарантовані ст. 55 Конституції України, а також змагальність судового процесу. При цьому щодо суті оскарженого рішення скаржник вказує на те, що судом неповно досліджено матеріали справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказав, що суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, як співвласника частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Регіональні ресурси». Окрім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що одночасно, у момент набуття особою права власності на частку в статутному капіталі товариства, право попереднього власника на таку частку припиняється, а відповідно з цим і на корпоративні права, що з неї випливають, оскільки суд, на думку апелянта, ототожнив момент набуття особою права власності на частку в статутному капіталі товариства та момент набуття корпоративних прав, що з неї випливають.

Рух апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від13.09.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 постановлено витребувати у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2780/20 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ГПК України, відкладено до надходження матеріалів справи №911/2780/20. Судом апеляційної інстанції скеровано до суду першої інстанції запит про направлення матеріалів справи.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 призначено судове засідання для розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі №911/2780/20 в порядку ст. 272 ГПК України. Повідомлено учасників справи, що засідання відбудеться 21.11.2022. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 14.11.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 14.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 поновлено особи, яка не брала участь у даній справі - ОСОБА_1 пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі № 911/2780/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у даній справі - ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі № 911/2780/20 на підставі ст.ст. 254, 262 ГПК України для з`ясування обставин - чи вирішувались судовим рішенням, що скаржується, питання про права, інтереси (або) обов`язки ОСОБА_1 . Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 30.11.2022. Явка учасників справи не була визнана обов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ОСОБА_5 (відповідач-2) у письмових поясненнях від 28.11.2022 щодо апеляційної скарги зазначила, що 10.10.2007 між ОСОБА_8 (апелянт) та ОСОБА_7 (відповідачем-4) укладено шлюб. За час шлюбу ними набуто у спільну сумісну власність частку у статутному капіталі ТОВ "Регіональні ресурси" у розмірі 100%. Рішенням суду, на думку відповідача-2, фактично "позбавлено" права власності на спірну частку. Тому, як стверджує відповідач-2, апелянт має право на апеляційне оскарження.

ОСОБА_3 , 29.11.2022 подав клопотання про закриття провадження у справі та зазначив, що обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 та були предметом розгляду касаційного провадження і були, як стверджує позивач-2 правомірно відхилені судами, як такі, що не впливають на правильність вирішення справи.

Клопотання.

09.11.2022 до суду від відповідача-2 - ОСОБА_5 надійшло клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_9 .

Протокольною ухвалою від 09.11.2022 дане клопотання було залишено без розгляду.

30.11.2022 ОСОБА_7 подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 30.11.2022 було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 30.11.2022 з`явився представник позивача, скаржника та відповідача-2. Інші представники учасників справи не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Оскільки явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою про що свідчать ухвали суду, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, враховуючи наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, та те, що від учасників справи не надходило будь-яких заяв чи клопотань, зокрема щодо відкладення розгляду справи, а також що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності усіх представників учасників справи.

Щодо права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі № 911/2780/20.

Вирішуючи питання про порушення оскаржуваним рішенням прав та законних інтересів апелянта, наявності правового зв`язку між скаржниками і сторонами у справі, колегією суддів зазначає про наступне.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується з дотриманням принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволили б реалізувати його в повному обсязі та забезпечити ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто частиною 1 статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Одночасно вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У вирішенні цього питання суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо.

Отже, у розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Тобто суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Тобто, судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї з сторін спору.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №904/5618/17, від 21.09.2018 у справі №909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 27.02.2019 у справі №903/825/18, від 17.10.2019 у справі №910/21156/16

З вищенаведеного слідує наступний алгоритм дій суду апеляційної інстанції у разі надходження апеляційної скарги від особи, яка не приймала участі у розгляді справи, але вважає, що судом в оскаржуваному рішенні вирішено питання про її права та інтереси: суд має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника і лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 12.05.2020 у справі №910/18271/16.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати. При цьому посилається на те, що 10.10.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 (відповідач-4) та долучає свідоцтво про шлюб.

Апелянт стверджує, що з 10.09.2020 року ОСОБА_1 , як чоловік ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 60,61 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України став співвласником частки у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси» у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 175 000 грн. Таким чином, апелянт вважає, що рішенням Господарського суду Київської області вирішено спір, яким позбавлено ОСОБА_7 права власності на зазначену частку у статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси», чим позбавлено й ОСОБА_1 права власності на цю частку, як її співвласника, а також зменшено розмір статутного капіталу ТОВ «Регіональні ресурси». Посилаючись на вказане, вважає що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 як чоловіка ОСОБА_7 , гарантовані ст. 55 Конституції України, а також змагальність судового процесу. Зокрема, скаржник вказав, що суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, як співвласника частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Регіональні ресурси». Окрім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що одночасно, у момент набуття особою права власності на частку в статутному капіталі товариства, право попереднього власника на таку частку припиняється, а відповідно з цим і на корпоративні права, що з неї випливають, оскільки суд, на думку апелянта, ототожнив момент набуття особою права власності на частку в статутному капіталі товариства та момент набуття корпоративних прав, що з неї випливають.

Таким чином, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішенням суду порушено його права щодо права власності на частку в статутному капіталі товариства, оскільки цю частку було придбано під час шлюбу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія вважає, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Корпоративні права - це права, які випливають із (1) права власності на акцію акціонерного товариства або (2) права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю або іншої юридичної особи, статутний капітал якої поділений на частки, або (3) права на вклад до статутного капіталу юридичної особи у разі, якщо капітал такої особи не поділений на частки (наприклад, приватних, дочірніх, та інших унітарних підприємств).

Згідно зі статтею 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відносини щодо майна господарського товариства регулюються нормами ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України) та Законом України «Про господарські товариства» (чинним на час ухвалення оскаржуваних рішень).

За змістом статті 113 ЦК України та статті 1 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю належить до господарських товариств. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником, у тому числі майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною першою статті 147 ЦК України та частиною першою статті 53 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Із урахуванням положень статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства», за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.

Таким чином, із моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя.

Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення статей 116, 147 ЦК України в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваних рішень є суб`єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім`ї.

Отже, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства, це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а другий із подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі № 569/6236/16-ц.

У даному випадку апелянт не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», а факт набуття корпоративних прав його дружиною (у період шлюбу) автоматично не породжує набуття ним особисто тих самих корпоративних прав.

У судовому рішенні, яке оскаржується, не вказано про права та (або) обов`язки ОСОБА_1 . Мотивувальна та резолютивна частини рішення не містять висновків про його права та (або) обов`язки, у зв`язку з чим він не набув статусу суб`єкта апеляційного оскарження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 не може бути здійснене та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 234, п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2021 у справі №911/2780/20.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано, з огляду на відключення електропостачання, - 22.12.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков