ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокум. Кропивницький Справа № 912/1713/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геркулес і К»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Союз»

про стягнення 36672,32 грн,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

22.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Геркулес і К» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Союз» про стягнення заборгованості за договором поставки № 250322 від 25.03.2022 у сумі 36672,32 грн, з яких: 26841,30 грн основного боргу, 6232,92 грн пені, 395,57 грн річних та 3202,53 грн інфляційних. Поряд з цим, Позивач заявив вимоги про компенсацію за рахунок Відповідача 2481 грн судового збору.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- на підставі договору поставки № 250322 від 25.03.2022 поставив Відповідачу товар загальною вартістю 69596,10 грн;

- Відповідач прийняв товар за товарно-транспортними накладними № 198 від 28.03.2022 та № 250 від 27.04.2022, проте оплату у встановлені договором строки виконав частково, у зв`язку з чим заборгував 26841,30 грн;

- оскільки Відповідач не виконав зобов`язання за договором з оплати вартості товару, нарахував йому 6232,92 грн пені, 395,57 грн річних та 3202,53 грн інфляційних.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ

Ухвалою від 22.11.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін та установив їм строки для подачі процесуальних заяв. Зокрема, Відповідач відзив на позов не подав. У даному контексті суд зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі повернулась до суду 07.12.2022 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», проте кореспонденція направлялась за адресою Відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, таким чином судом вжиті належні заходи щодо повідомлення Відповідача про заявлений до нього позов та його судовий розгляд.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

25.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Геркулес і К», як Постачальник, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-Союз», як Покупець, уклали договір поставки № 250322 (а.с. 6-8), за умовами якого:

- Постачальник зобов`язується у зумовлені договором строки передати визначений договором товар пластівці вівсяні, гречані, суміші та сніданки сухі мюслі ТМ «Сила геркулеса» у власність Покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму на умовах та в порядку, визначених договором (пункт 1.1);

- товар передається покупцю окремими партіями (пункт 1.5);

- датою поставки товару вважається дата передачі партії товару Покупцеві, вказана у видатковій накладній, підписаній уповноваженим представниками обох сторін (пункт 2.2);

- Покупець зобов`язаний здійснити оплату поставленої партії товару в строк, що не перевищує 45 календарних днів з дати поставки товару (пункт 6.1);

- за несвоєчасну оплату поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (пункт 7.2).

На виконання умов договору Позивач передав Відповідачеві обумовлений товар загальною вартістю 69596,10 грн, що слідує з видаткової накладної № ОО-0000199 від 28.03.2022 (а.с. 9) та товарно-транспортної накладної № 198 від 28.03.2022 (а.с. 11) на 63604,80 грн, а також видаткової накладної № ОО-0000250 від 27.04.2022 (а.с. 10) та товарно-транспортної накладної № 250 від 27.04.2022 (а.с. 12) на 5991,30 грн.

У свою чергу, Відповідач платіжним дорученням № 138 від 29.03.2022 здійснив оплату за поставлений товар у сумі 18000 грн. Також 12.04.2022 за накладною № 68 Відповідач повернув Позивачу товар на суму 24754,80 грн.

08.09.2022 Позивач направив Відповідачу претензію з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 26841,30 грн, проте Відповідач станом на час звернення до суду свої зобов`язання не виконав.

Отже, за вказаних обставин та доказів Позивач підтвердив наявність договірних відносин з Відповідачем щодо поставки товару, його вартість, а також несплачену суму вартості товару.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН ТА ПОЛОЖЕНЬ ЗАКОНОДАВСТВА

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору врахуванню підлягають його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Отже, за укладеним між сторонами договором поставки Позивач зобов`язався поставити товар, а Відповідач сплатити його вартість. При цьому пунктом 6.1 договору сторони визначили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату поставленої партії товару в строк, що не перевищує 45 календарних днів з дати поставки товару.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Окреслені у статті 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у пункті 6 статті 3 ЦК України (справедливість та добросовісність) та засадами зобов`язань, визначеними у частині 3 статті 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.

У пункті 8.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що ці принципи втілюються у нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

У даному контексті суд також зазначає, що безпосередньо сутність справедливості виражається у ментальних уявленнях, що є добро і зло, правда і неправда, а добросовісність означає необхідність сумлінної, чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав, а також дотримання належної турботливості і ставлення до процесу виконання зобов`язання з урахуванням захищених законодавством прав та інтересів іншої сторони.

Отже, зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

На виконання умов договору Відповідач частково сплатив вартість товару за видатковою накладною від 28.03.2022 в сумі 18000 грн та повернув товар, поставлений за цією накладною, на суму 24754,80 грн.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за укладеним договором поставки Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу вартість отриманого товару за видатковою накладною № ОО-0000199 від 28.03.2022 не пізніше 12.05.2022, а за видатковою накладною № ОО-0000250 від 27.04.2022 11.06.2022.

У спорі Відповідач не здійснив оплату товару у повному обсязі, чим порушив взяті на себе зобов`язання та заборгував 26841,30 грн.

Водночас, суд не абсолютизує наведені принципи по відношенню до поведінки Відповідача, оскільки вона може бути наслідком не тільки суб`єктивних, але і об`єктивних причин. Проте, з огляду на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України він повинен довести наявність відповідних причин.

У свою чергу, Відповідач не надав доказів існування об`єктивних причин та обставин, які б вказували на вжиття ним усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання.

За таких обставин суд висновує, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманого товару у сумі 26841,30 грн у встановлений строк, порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 6232,92 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме за частиною 3 пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 7.2 договору сторони встановили можливість застосування пені у випадку прострочення розрахунку за поставлений товар у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Суд перевірив розрахунок пені, який здійснив Позивач окремо за видатковими накладними, за формулою: пеня = (заборгованість) х 2 х (ставка НБУ) : 365 (кількість днів у році) х (кількість прострочених днів):100.

Так, за видатковою накладною № ОО-0000199 від 28.03.2022 за період з 13.05.2022 по 14.11.2022 на суму заборгованості 20850 грн:

- 20850 грн (за період з 13.05.2022 по 02.06.2022) х 2 х 10 (ставка НБУ) : 365 днів х 21 день : 100 = 239,92 грн;

- 20850 грн (за період з 03.06.2022 по 14.11.2022) х 2 х 25 (ставка НБУ) : 365 днів х 165 днів : 100 = 4712,67 грн.

За видатковою накладною № ОО-0000250 від 27.04.2022 за період з 12.06.2022 по 14.11.2022 на суму заборгованості 5991,30 грн: 5991,30 грн (за період з 12.06.2022 по 14.11.2022) х 2 х 25 (ставка НБУ) : 365 днів х 156 днів : 100 = 1280,33 грн.

Таким чином сума пені, заявлена Позивачем, є вірною і становить 6232,92 грн, як сума чисел 239,92 грн, 4712,67 грн та 1280,33 грн.

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення річних у сумі 395,57 грн та інфляційних у сумі 3202,53 грн, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив розрахунок річних, який здійснив Позивач окремо за видатковими накладними, за формулою: річні = (заборгованість) х 3 % х (кількість прострочених днів): 365 (кількість днів у 2022 році):

- за видатковою накладною № ОО-0000199 від 28.03.2022 за період з 13.05.2022 по 14.11.2022 на суму заборгованості 20850 грн: - 20850 грн х 3% х 186 днів (кількість прострочених днів) : 365 = 318,75 грн;

- за видатковою накладною № ОО-0000250 від 27.04.2022 за період з 12.06.2022 по 14.11.2022 на суму заборгованості 5991,30 грн: 5991,30 грн х 3% х 156 днів (кількість прострочених днів) : 365 = 76,82 грн.

Таким чином сума річних, заявлена Позивачем, є вірною і становить 395,57 грн, як сума чисел 318,75 грн та 76,82 грн.

Суд перевірив розрахунок інфляційних, який здійснив Позивач, окремо за видатковими накладними, за формулою: сума заборгованості х індекс інфляції за період сума заборгованості = інфляційне збільшення.

Зокрема, за видатковою накладною № ОО-0000199 від 28.03.2022 на суму заборгованості 20850 грн індекс інфляції за період з 13.05.2022 по 14.11.2022 становить 112,592065% з розрахунку: 102,7% (у травні 2022) х 103,1% (у червні 2022) х 100,7% (в липні 2022) х 101,1% (у серпні 2022) х 101,9% (у вересні 2022) х 102,5% (у жовтні 2022). Інфляційне збільшення на суму заборгованості 20850 грн за період з 13.05.2022 по 14.11.2022 становить 2625,45 грн з розрахунку: 20850 грн х 112,592065% - 20850 грн.

За видатковою накладною № ОО-0000250 від 27.04.2022 на суму заборгованості 5991,30 грн за період з 12.06.2022 по 14.11.2022 становить 109,632001% з розрахунку: 103,1% (у червні 2022) х 100,7% (в липні 2022) х 101,1% (у серпні 2022) х 101,9% (у вересні 2022) х 102,5% (у жовтні 2022). Інфляційне збільшення на суму заборгованості 5991,30 грн за період з 12.06.2022 по 14.11.2022 становить 577,08 грн з розрахунку: 5991,30 грн х 109,632001% - 5991,30 грн.

Таким чином сума інфляційних, заявлена Позивачем, є вірною і становить 3202,53 грн, як сума чисел 2625,45 грн та 577,08 грн.

З огляду на викладене суд висновує, що Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен за вказаних правових приписів сплатити Позивачу 395,57 грн річних та 3202,53 грн інфляційних.

ВИСНОВКИ З ПРЕДМЕТУ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 26841,30 грн основного боргу, 6232,92 грн пені, 395,57 грн річних та 3202,53 грн інфляційних за порушення строків оплати товару у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у справі є витрати Позивача на сплату судового збору, сплачені платіжним дорученням № 2112 від 04.11.2022, у сумі 2481 грн, які на підставі положень статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз" (25014, м. Кропивницький, пр. Інженерів,буд. 10; ідентифікаційний код 42109594) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геркулес і К" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 336, кв. 10; ідентифікаційний код 33613520) 26841,30 грн основного боргу, 6232,92 грн пені, 395,57 грн річних, 3202,53 грн інфляційних та 2481 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Геркулес і К" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 336, кв. 10) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз" (25014, м. Кропивницький, пр. Інженерів, буд. 10).