РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022Справа № 910/6541/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Массмарт" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 4546591,10 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Токарев Г.Я.,

від відповідача: Кизенко Д.О.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору поставки товарів № 1020-к/41-к від 1 лютого 2018 р. він протягом грудня 2021-лютого 2022 років передав останньому товар вартістю 3431343,42 грн.

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив одержаний товар, заборгувавши йому 3429607,15 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, 298664,76 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 31585,11 грн. три проценти річних з простроченої суми, 345839,76 грн. пені, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 50000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

У процесі розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог від 4 жовтня 2022 р., якою збільшив розмір заявлених до стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення до 366060,73 грн., трьох процентів річних з простроченої суми до 52726,55 грн. пені до 698196,67 грн. (збільшив період прострочення, за який заявлені ці вимоги).

Також відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України просив зазначити в рішенні про нарахування трьох процентів річних, неустойки до моменту виконання такого рішення відповідачем з вказівкою на правила розрахунку остаточної суми таких платежів щодо суми основного боргу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у збільшеному розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що частину заявленої до стягнення суми боргу у загальному розмірі 2250994,07 грн. ним було сплачено на підставі платіжних доручень №№ 33042 від 16 червня 2022 р., 33792 від 14 липня 2022 р., 33736 від 12 липня 2022 р. Також вказував, на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки внаслідок форс-мажорних обставин, які були спричинені введенням воєнного стану в Україні, що зумовило обмеження його господарської діяльності, оскільки продаж алкогольної продукції на території України був заборонений. Заявив про зменшення розміру заявлених позивачем неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання до 0 грн, зазначав про розрахунок неустойки без обмеження півріним строком, передбаченим ч. 6 ст. 232 ГК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір поставки товарів № 1020-к/41-к від 1 лютого 2018 р., 1 березня 2020 р. додаткова угода до цього договору, за умовами яких позивач зобов`язався поставити відповідачу алкогольні напої в асортименті, кількості та за цінами вказаними в специфікаціях та видаткових накладних, що є невід`ємними частинами до договору, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах договору.

Згідно умов п.п. 3.1., 3.4., 4.4. договору поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлень, направлених покупцем постачальнику, шляхом факсимільного зв`язку або іншого прийнятного для сторін засобу: телефон, електронна пошта, спеціалізовані комп`ютерні програми тощо, виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі постачальника. Замовлення погоджується уповноваженими представниками сторін.

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлень покупця, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" у редакції Міжнародної Торговельної Палати 2010 р. на умовах DDP - склад покупця, якщо інше не погоджено між сторонами. Товар приймається покупцем за кількістю та якістю в момент поставки. В будь-якому випадку покупець зобов`язаний уповноважити свого представника прийняти поставлений товар, шляхом оформлення довіреності встановленого зразка відповідно до законодавства України. Представник покупця, уповноважений приймати товар, зобов`язаний перевірити відповідність кількість та асортименту товару, що постачається, інформації, що зазначена в супровідних документах на товар. Підпис представника покупця на супровідних документах на товар свідчить про здійснення поставки товар належним чином.

Сума договору визначається сумою вартості всіх поставок, здійснених за цим договором за оформленими та підписаними сторонами видатковими накладними на поставку товару на підставі замовлень покупця.

Відповідно до умов п. 5.1. договору в редакції додаткової угоди від 1 березня 2020 р. якщо сторони не домовились про інше, покупець зобов`язаний сплатити вартість товару, отриманого за кожною окремо видатковою накладною на поставку товару в строк, що не перевищує 65 календарних днів від дати поставки.

Строк дії договору відповідно до умов п.п. 8.1., 8.2. договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 р., але в будь-якому випадку до повного проведення взаємних розрахунків між сторонами. Договір може бути продовжено шляхом укладення між сторонами письмової угоди на строк, зазначений в такій угоді. У випадку якщо за відсутності письмової угоди, сторони продовжують виконувати цей договір, і від сторін за 30 календарних днів до завершення його дії не надходило пропозицій про зміну його умов або припинення, договір важається продовженим на один календарний рік на тих самих умовах. Сторони погодили автоматичне щорічне продовження строку дії договору без обмеження за кількістю таких пролонгацій. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями зазначених договору, додаткової угоди.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи видатковими накладними №№ 38049, 38050, 38051, 38052, 38078, 38079, 38080, 38081, 38082, 38085, 38086, 38087, 38088, 38089, 38090, 38092, 38093, 38099, 38100, 38101, 38103, 38108, 38112, 38113, 38125, 38126, 38127, 38130, 38131, 38132, 38134, 38135, 38136, 38138, 38139, 38140, 38143, 38145, 38146, 38147, 38148, 38149, 38150, 38152, 38153, 38154, 38156, 38157, 38158, 38159, 38160, 38162, 38177, ОД00011929, ОД00011930, ОД00011931, ОД00011932, ОД00011933, ОД00011934, ОД00011935, ОД00011936 від 28 грудня 2021 року, 38229, 38232, 38233, 38234, 38235, 38236, 38237, 38239, 38241, 38244, 38247, 38248, 38250, 38252, 38253, 38254, 38255, 38256, 38257, 38258, 38259, 38260, 38261, 38262, 38265, ОД00012008, ОД00012009, ОД00012010 від 29 грудня 2021 р., 403, ОД00000172, ОД00000173 від 11 січня 2022 р, ОД00000189, ОД00000190, ОД00000191, ОД00000192, ОД00000193, ОД00000194, ОД00000195, ОД00000196, ОД00000197, ОД00000198 від 12 січня 2022 р., 1042 від 19 січня 2022 р., 1528 від 26 січня 2022 р., 1795 від 31 січня 2022 р., 2003 від 2 лютого 2022 р., 2526 від 9 лютого 2022 р., 3115 від 16 лютого 2022 р., 3753 від 23 лютого 2022 р., товарно-трансопртними накладними на переміщення алкогольних напоїв №№ А54904, 332761, М10121, А54905, М10129, М10130, М10131, М10132, 332773, 332775, А54909, А54910, А54911, М10133, А54912, М10135, Б59472, Б59476, Б59477, М10136, М10137, А54915, М10140, А54916, А54918, Б59486, А54919, Б59487, А54920, Б59488, А54921, А54922, А54923, А54924, Б59490, А54938, Б59491, А54926, М10143, М10144, Б59492, М10145, М10146, Б59494, Б59495, А54928, М10147, А54929, М10148, М10149, Б59498, Б59509, НА27974, НА27975, НА27976, НА27977, НА27978 від 28 грудня 2021 р., А54942, А54945, М10160, А54946, М10161, 10162, А54947, М10163, М10164, А54950, А54951, М10167, М10168, М10169, А54954, 332803, 332804, М10170, 332805, 332806, М10171, 332807, А54955, М10172, М10173, НА28029, НА28030, НА28031 від 29 грудня 2021 р., Б59635, 30120, КТ30121 від 11 січня 2022 р., КТ30141, КТ30142, КТ30143, КТ30144, КТ30145, КТ30146, КТ30147, КТ30148, КТ30149, КТ30150 від 12 січня 2022 р., М10583 від 19 січня 2022 р., М10738 від 26 січня 2022 р., М10799 від 31 січня 2022 р., М10852 від 2 лютого 2022 р., М11001 від 9 лютого 2022 р., Б60180 від 16 лютого 2022 р., 334662 від 23 лютого 2022 р., банківськими виписками з рахунку відповідача за період 2018-2021 років, стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом грудня 2021-лютого 2022 років товару за договором вартістю 3431343,42 грн., а також часткової оплати останнім одержаного товару в розмірі 1736,27 грн.

Посилання відповідача на недоліки оформлення товарно-супровідних документів під час передачі товару не спростовують факту одержання ним товару від позивача у заявленому обсязі.

Доводи відповідача про те, що видаткові накладні №№ 1528 від 26 січня 2022 р., 795 від 31 січня 2022 р., 38157 від 28 грудня 2021 р., 403 від 11 січня 2022 р. стосуються господарських операцій вчинених на підставі договору № 41-к від 1 лютого 2018 р., а не спірного договору № 1020-к/41-к від 1 лютого 2018 р. є необґрунтованими, оскільки доказів укладення між сторонами іншого договору, аніж № 1020-к/41-к суду не надано.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

Надані відповідачем банківські виписки за період січня 2018-грудня 2021 років, січня 2020-3 жовтня 2022 років, платіжні доручення №№ 33042 від 16 червня 2022 р., 33792 від 14 липня 2022 р., 33736 від 12 липня 2022 р. стосуються оплати товару, переданого позивачем відповідачу до грудня 2021 року. Факт існування заборгованості у розмірі, що не покрита обсягом проведених оплат, підтверджується складеними сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 30 червня 2021 року.

Крім того, поясненнями позивача, не спростованими відповідачем у ході судового розгляду, видатковими накладними за період від початку дії договору до часу подачі позову стверджується, що загалом на підставі спірного договору позивач передав відповідачу товар загальною вартістю 57319302,60 грн. Поданими ж банківським виписками стверджується, що зазначений товар був оплачений та/або повернутий позивачу на загальну суму 53557091,33 грн.

Тому доводи відповідача про виконання зобов`язання з оплати прийнятого від позивача товару є безпідставними.

Згідно п. 6.2. договору у випадку несвоєчасної сплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення платежу. Сторони погодили, що пеню за договором може бути нараховано та стягнуто за весь час прострочення покупцем виконання його грошових зобов`язань.

Згідно із Законом № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" ЦК України доповнено пунктами 12 - 14. Цими нормами, які набрали чинності 2 квітня 2020 р., передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, зокрема, визначені статтею 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, до спливу строку позовної давності законом його було продовжено і дія відповідних обставин не припинилися до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Тому посилання відповідача на перебіг строку позовної давності в частині вимог про стягнення неустойки до часу звернення позивача в суд з указаним позовом є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за спірним договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 3429607,15 грн. боргу (3431343,42 грн-1736,27 грн), 366060,73 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 52726,55 грн. три проценти річних з простроченої суми, 698196,67 грн. пені.

Доказів наявності передбачених законодавством підстав для зменшення неустойки суду не надано, тому вимоги про зменшення на підставі ст. 233 ГК України її розміру є необґрунтованими.

Посилання відповідача на виникнення після 24 лютого 2022 року форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану в Україні та обмеженням господарської діяльності його товариства, в силу вимог чинного законодавства не дають підстав для звільнення його від виконання грошового зобов`язання за договором поставки товарів № 1020-к/41-к від 1 лютого 2018 р.

Відповідачем не доведено, що військова агресія Російської Федерації проти України прямо вплинула на неможливість своєчасного виконання ним взятих на себе зобов`язань за договором.

Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому правові підстави перекладати комерційний ризик відповідача на позивача шляхом звільнення першого від виконання прийнятих зобов`язань відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що звичаєм ділового обороту між сторонами було повернення покупцем товару, який з різних причин не був реалізований протягом певного проміжку часу, хоча спірний договір відповідних умов не передбачає.

Відповідачем не надано доказів наявності у нього залишків нереалізованого товару, у т.ч. на час введення у деяких регіонах України заборони на торгівлю алкогольною продукцією, а також станом на час розгляду справи судом.

Тому суд критично оцінює посилання відповідача на виникнення обставин непереборної сили, які давали б підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Доводи щодо зменшення розміру заявлених позивачем сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах, встановлених судом, тому є безпідставними.

Правова природа передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності є відмінною від неустойки, на відміну від останньої, що є видом забезпечення виконання зобов`язання, носить охоронний (компенсаційний) характер у відносинах з грошовими зобов`язаннями.

Тому положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГУ України, які передбачають можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду до спірних, відносин застосуванню не підлягають.

Питання відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Массмарт" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154А, офіс 7, 5-й поверх, код 41747891) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 47, код 33240,15 грн. боргу, 366060,73 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 52726,55 грн. три проценти річних з простроченої суми, 698196,67 грн. пені, 68198,86 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 19 грудня 2022 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар