ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Справа № 914/2296/22

За позовом:Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса», м. Львів,

про: стягнення 125 735, 95 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Федис Л.І. - представник;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиса» про стягнення 125 735, 95 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/2296/22. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2022.

Третього листопада 2022 на адресу Господарського суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначення експертизи.

Канцелярією Господарського суду 07.11.2022 зареєстровано клопотання про долучення доказів.

Докази долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.11.2022 оголошено перерву до 28.11.2022.

Ухвалою від 22.11.2022 суд оголосив перерву до 30.11.2022.

Двадцять восьмого листопада 2022 на електронну адресу Господарського суду надійшло заперечення на клопотання про проведення експертизи від представника позивача.

Заперечення долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 30.11.2022 представник позивача з`явився, проти задоволення клопотання про проведення експертизи заперечив, позовні вимоги підтримав повністю.

У судове засідання 30.11.2022 представник відповідача не з`явився, на електронну адресу Господарського суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника відповідача.

Суд розглянувши клопотання представника відповідача про призначення експертизи вказує наступне.

Клопотання обґрунтоване тим, що в якості додатку до позовної заяви долучено «Розрахунок об`єму дощових та талих вод, що стікають в систему міської каналізації».

Із зазначеним розрахунком, відповідач не погоджується з огляду на наступне.

Із змісту розрахунку не можливо встановити коли він складений. Внаслідок цього, неможливо перевірити за який період взяті до розрахунку показники середньорічної кількості опадів для міста Дрогобич у теплий період та холодний період. Крім цього, неможливо зрозуміти, який саме період календарного року позивач вважає теплий, а який холодний.

Важливе значення, також, для визначення об`єму дощових та талих вод, що стікають в систему міської каналізації, має загальна площа території об`єкта, водопроникність площі, кількість під`єднаних до міської каналізації дощоприймачів (колодязів), стічних труб каналів тощо.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 звіту про оцінку майна - комплекс будівель та споруд, який належить ЗАТ «Торгова група «ТИСА» по вулиці Тураша, 28/1 у м. Дрогобич, який виконано Консалтинговою компанією «РЕД»: площа території, на якій розташовані будівлі комплексу, складає 3,2057 га; більша частина території замощена асфальтобетонним покриттям, яке знаходиться в доброму стані.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить провести судову експертизу, судовому експерту надати висновок з наступних питань: Чи наявні на земельній ділянці за адресою м. Дрогобич, вул. Тураша, 28/1 під`єднані до міської каналізації дощоприймачі (колодязі), зливні труби, канали тощо загальносплавної системи каналізації. Яка площа на земельній ділянці за адресою м. Дрогобич, вул. Тураша, 28/1 водонепроникних поверхонь та інших поверхонь, з яких здійснюється стік дощових та талих вод у загальносплавну систему каналізації, яка під`єднана до міської каналізації.

Позивач в ході розгляду справи надав заперечення на клопотання про призначення експертизи, в якому зазначив, що клопотання Відповідача про призначення експертизи не підлягає задоволенню з огляду на його безпідставність, адже щодо першого питання позивач вказує, що таке питання є некоректним, тому що це питання врегульоване документами, а саме Робочим проектом водопостачання та водовідведення заводу по виготовленню мозаїчного паркету по вул. Тураша, 28/ 1 в м. Дрогобич Львівської області (надалі Робочий проект), погоджений позивачем 05.11.2015. На Робочому проекті (ситуаційний план та Генплан) літерою К1 відмічена каналізаційна мережа відповідача, що проходить територією на якій зазначено 9 оглядових колодязів.

Щодо площі земельної ділянки відповідача з якої здійснюється стік дощових та талих вод у загально сплавну систему каналізації позивач вказує, що чинним законодавством України не передбачено яким документом споживач підтверджує загальну площу території для проведення обрахунку додатку № 1 до Договору. КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради приймає дані у вигляді як документа, копії державного акту на право власності на земельну ділянку так і у вигляді листа за підписом керівника. Для проведення обрахунку в додатку № 1 відповідач надав ще в 2010 році лист під назвою «Вихідні дані для розрахунку водоспоживання та водовідведення де зазначив, що площа дахів становить 2784 кв.м.; зелених насаджень -13152 кв.м.; асфальтного покриття - 8769 кв. м. - разом площа взята для обрахунку об`єму дощових та талих вод дорівнює 24705 кв.м. І власне ця цифра, а не 32057 кв.м. наявна в додатку № 1 до договору від 05 лютого 2020 року.

Позивач також зазначає, що питання зазначені в клопотанні самі по собі є некоректними, тому що мають бути проговорені та вирівшенні в момент укладення договору, оскільки формують ціну договору, що є істотною умовою договору. Чинним законодавством України і Господарський кодексом України передбачені умови укладення договору, зокрема, коли сторона не згідна з умовами договору, а також порядок внесення змін в існуючий договір.

Так, відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Дослідивши подані сторонами докази, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, необхідних для встановлення фактичних даних у справі, а отже не вбачає необхідності у призначенні експертизи, тому відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання відповідача.

Щодо клопотання відповідача, про перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, яке мотивоване тим, що проведення судової експертизи потребує значного періоду часу, що виходить за межі строку встановленого процесуальним законодавством для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а від так відповідач вважає за необхідне перейти до загального провадження та призначити у справі підготовче судове засідання.

З огляду на те, що суд відмовив в задоволенні клопотання про проведення експертизи, суд відмовляє в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частин 3-5 статті 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частинами 1, 2 статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Окрім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відсутні.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, участь у судовому засідання є правом, а не обов`язком сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 30.11.2022 за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 30.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1491 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

На виконання умов вказаного договору, позивач надав відповідачу відповідні послуги, однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати виконав частково у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 111 228, 56 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати вартості послуг відповідачу нараховано 623, 32 грн пені, 1 502, 73 грн та 12 381, 34 грн інфляційних втрат. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 125 735, 95 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач, не скористався процесуальним правом, встановленим Господарським процесуальним кодексом України, відзиву на позовну заяву не подав.

Відтак, суд вирішує справу за наявними у матеріалах справи доказами.

Обставини справи встановлені судом.

П`ятого лютого 2020 року між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (позивач, виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (відповідач, споживач) було укладено договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 1491, згідно з яким виконавець взяв на себе зобов`язання надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, передбачених договором.

В пункті 4.4. Договору сторони погодили наступне, зокрема: «ліміт водоспоживання 7200м.куб/рік; 600м.куб/місяць; ліміт водовідведення 9792 м.куб/рік; 816 м.куб/місяць; Обсяг (норма) дощових та талих вод 7460 м.куб/рік; 622 м.куб/місяць».

Згідно з п. 5 Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими органами відповідно до закону і становлять: на послуги з централізованого водопостачання 19, 80 гривень за 1 куб. метр; на послуги з централізованого водовідведення 9, 83 гривень за 1 куб. метр.

В пункті 16 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (з 01 числа по останній день місяця. Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі показань вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачеві (його представникові) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги».

На виконання умов Договору за період з вересня 2021 року по вересень 2022 року позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 131 228, 56 грн, що підтверджується наданими до позовної заяви актами здачі-приймання робіт підписаними сторонами та рахунками фактури, а саме: рахунок фактура №1491 від 30.09.2021 та акт №ОУ -0007600 на суму 10 965, 95 грн; рахунок фактура №1491 від 29.10.2021 та акт №ОУ -0008173 на суму 8090, 12 грн; рахунок фактура №1491 від 30.11.2021 та акт №ОУ -0009243 на суму 6 754, 92 грн; рахунок фактура №1491 від 31.12.2021 та акт №ОУ -0010112 на суму 6 754, 92 грн; рахунок фактура №1491 від 25.01.2022 та акт №ОУ -0000838 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 28.02.2022 та акт №ОУ -00002461 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 31.03.2022 та акт №ОУ -0003838 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 29.04.2022 та акт №ОУ -0005014 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 30.06.2022 та акт №ОУ -0007543 на суму 28 672, 14 грн; рахунок фактура №1491 від 29.07.2022 та акт №ОУ -0008935 на суму 11 633, 23 грн; рахунок фактура №1491 від 30.08.2022 та акт №ОУ -0010210 на суму 21 536, 08 грн.

Відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання передбачені умовами Договору та провів оплату на рахунок позивача 29.08.2022 в сумі 20 000,00 грн, що підтверджується випискою з банку.

Двадцятого серпня 2021 року між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (за договором - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором - боржник) та Дочірнім підприємством «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором - новий боржник) укладено трьохсторонній договір про виконання обов`язку боржника іншою особою.

Згідно з п.1 Договору від 20.08.2021 новий боржник приймає на себе обов`язок боржника перед кредитором по сплаті коштів за надані послуги згідно Договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №1491 віл 05 лютого 2020 укладеною між Кредитором і Боржником.

Згідно з п.2 Договору від 20.08.2021 у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку Боржника Новим Боржником, цей обов`язок Боржник повинен виконати сам.

Тридцятого вересня 2021 листом №5939 позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити повну оплату заборгованості.

Шостого вересня 2022 позивач скерував відповідачу листом №4280 рахунки за 2021-2022 роки для проведення оплати і акти здачі-приймання робіт за 2021 - 2022 роки, та повідомив, що станом на 06.09.2022 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тиса» рахується заборгованість за отримані послуги з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 178 776, 93 грн. та 239, 81 грн плати за абонентне обслуговування.

Згідно з пунктом 22 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач, в даному випадку відповідач, сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

У зв`язку з порушенням строків оплати вартості послуг відповідачу нараховано 623, 32 грн пені, 1 502, 73 грн та 12 381, 34 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», передбачено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;

об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності;

індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

П`ятого лютого 2020 року між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (позивач, виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (відповідач, споживач) було укладено договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 1491, згідно з яким виконавець взяв на себе зобов`язання надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, передбачених договором.

В пункті 4.4. Договору сторони погодили наступне, зокрема: «ліміт водоспоживання 7200м.куб/рік; 600м.куб/місяць; ліміт водовідведення 9792 м.куб/рік; 816 м.куб/місяць; Обсяг (норма) дощових та талих вод 7460 м.куб/рік; 622 м.куб/місяць».

Згідно з п. 5 Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими органами відповідно до закону і становлять: на послуги з централізованого водопостачання 19, 80 гривень за 1 куб. метр; на послуги з централізованого водовідведення 9, 83 гривень за 1 куб. метр.

В пункті 16 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (з 01 числа по останній день місяця. Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі показань вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачеві (його представникові) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги».

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. На виконання умов Договору за період з вересня 2021 року по вересень 2022 року позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 131 228, 56 грн, що підтверджується наданими до позовної заяви актами здачі-приймання робіт підписаними сторонами та рахунками фактури, а саме: рахунок фактура №1491 від 30.09.2021 та акт №ОУ -0007600 на суму 10 965, 95 грн; рахунок фактура №1491 від 29.10.2021 та акт №ОУ -0008173 на суму 8090, 12 грн; рахунок фактура №1491 від 30.11.2021 та акт №ОУ -0009243 на суму 6 754, 92 грн; рахунок фактура №1491 від 31.12.2021 та акт №ОУ -0010112 на суму 6 754, 92 грн; рахунок фактура №1491 від 25.01.2022 та акт №ОУ -0000838 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 28.02.2022 та акт №ОУ -00002461 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 31.03.2022 та акт №ОУ -0003838 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 29.04.2022 та акт №ОУ -0005014 на суму 9 205, 30 грн; рахунок фактура №1491 від 30.06.2022 та акт №ОУ -0007543 на суму 28 672, 14 грн; рахунок фактура №1491 від 29.07.2022 та акт №ОУ -0008935 на суму 11 633, 23 грн; рахунок фактура №1491 від 30.08.2022 та акт №ОУ -0010210 на суму 21 536, 08 грн.

Відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання передбачені умовами Договору та провів оплату на рахунок позивача 29.08.2022 в сумі 20 000,00 грн, що підтверджується випискою з банку.

Двадцятого серпня 2021 року між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (за договором - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором - боржник) та Дочірнім підприємством «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (за договором - новий боржник) укладено трьохсторонній договір про виконання обов`язку боржника іншою особою.

Згідно з п.1 Договору від 20.08.2021 новий боржник приймає на себе обов`язок боржника перед кредитором по сплаті коштів за надані послуги згідно Договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №1491 віл 05 лютого 2020 укладеною між Кредитором і Боржником.

Згідно з п.2 Договору від 20.08.2021 у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку Боржника Новим Боржником, цей обов`язок Боржник повинен виконати сам.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 111 228, 56 грн заборгованість є доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, оскільки, відповідно до ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 12 381, 34 грн інфляційних втрат та 1 502, 73 грн три відсотки річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 623, 32 грн пені суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 22 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач, в даному випадку відповідач, сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені відповідно до положень п. 22 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що позивачем правомірно просить стягнути з відповідача 623, 32 грн пені.

Судові витрати.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б; ) на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Федьковича, 11; ) 111 228, 56 грн основної заборгованості, 623, 32 грн пені, 12 381, 34 грн інфляційних втрат, 1 502, 73 три відсотки річних та 2 481, 00 грн сплаченого судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2022.

Суддя Синчук М.М.