ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/822/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу № 916/822/22 за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (вул. Балківська, буд.1-Б, Одеса, 65029) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" (пр. Нежалежності буд.114 кв.33 л, м. Чернівці, 8000) про зобов`язання виконати умови договору

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Тютько А.Б. - по довіреності

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП про зобов`язання виконати умови договору та видати рахунки позивачу на оплату за поставлену електроенергію за січень-березень 2022 року оформлені відповідно до вимог п.5.3., п.п.5.4.5 Договору №ТМО 6/22 від 27.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №ТМО 6/22 від 27.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 позовну заяву (позовні матеріали справи № 916/822/22) передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Чернівецької області (вулиця Кобилянської, 14, Чернівці, Чернівецька область, 58000).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2022, ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 скасувано. Справу №916/822/22 передано до Господарського суду Одеської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

12.08.2022року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2022р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

20.10.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов відповідно якого просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Крім того, відповідач звернувся до суду з усним клопотання про поновлення строку на надання відзиву.

Суд задовольнив усне клопотання відповідача та продовжив строк позивачу на надання відповіді на відзив про, що зазначено у протоколі судового засідання 26.10.2022

31.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 02.11.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судово засідання призначене на 07.12.2022 не з`явився про причини нез`явлення суд не повідомив.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 07.12.2022р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

27 січня 2022 року між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси (надалі КП «ТМО» або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» (Відповідач або Постачальник) був укладений договір на постачання електричної енергії № ТМО 6/22 (далі - Договір).

Згідно п. 5.4. Договору Сторони визначили, що ціна Договору та/або ціна за одиницю

товару можуть бути змінені за підставами і згідно з вимогами, встановленими частиною 5

статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 р. № 922-VІІІ (із змінами та

доповненнями, далі - Закон) та у порядку, передбаченому Договором.

Пунктом 5.4.4. Договору визначено, «істотні умови можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) або нормативів на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які Постачальник враховує в структурі кінцевої ціни електричної енергії.

Підставою для зміни ціни одиниці товару (електричної енергії) є набрання чинності рішенням НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі.

У такому разі ціна за одиницю товару (електричної енергії) змінюється пропорційно зміні розміру відповідних регульованих цін (тарифів) або нормативів, що обґрунтовується та документально підтверджується розрахунком структури кінцевої ціни електричної енергії Постачальника.

Нову (змінену) ціну за одиницю товару (електричної енергії) застосовують з пня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП. якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у т.ч. відповідним рішенням НКРЕКП)».

Отже, позивач вважає, що Сторони узгодили, що у наведеному вище випадку ціна змінюється автоматично і не пов`язана зі внесенням зміни до Договору.

Також, у пункті 5.5. Договору Сторони погодилися, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі - у разі її зміни.

Позивач зазначає, що з моменту укладення Договору, згідно даних веб-сайту Оператора ринку (https://www.oree.com.ua/), середньозважена ціна на РДН (ОЕС) в січні 2022 року зменшилась на 9,65 відсотка, середньозважена ціна на РДН (ОЕС) за лютий місяць 2022 року знизилась на 26,45 відсотка.

Між тим, позивач стверджує, що Відповідач, за спожиту за січень-березень 2022 року електроенергію у обсягу 17 639 860,00 кВт*г , видав КП «ТМО» рахунки на суму 91 727 272.00 грн., за ціною, що існувала на момент укладення Договору (п.5.3.) - ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 5,20 грн з ПДВ.

У тому числі:

- за спожиту у січні 2022 року електроенергію у обсягу 5 979 264,00 кВт*годин, Відповідач видав рахунок на суму 31 092 172,80 грн., про цьому фактична ціна згідно умов п.п. 5.4.4. Договору становить 22 770 524,01 грн.

- за спожиту у лютому 2022 року електроенергію у обсягу 8 501 401,00 кВт*годин, Відповідач видав рахунок на суму 44 207 285,20 грн., при цьому фактична ціна згідно умов п.п. 5.4.4. Договору становить 25 940 604,61 грн.

- за спожиту у березні 2022 року електроенергію у обсягу 3 159 195,00 кВт*годин, Відповідач видав рахунок на суму 16 427 814, 00 грн., при цьому фактична ціна згідно умов п.п. 5.4.4. Договору становить 10 721 862.41 грн.

Згідно п. 5.8 Договору: приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у розрахунковому періоді оформляється шляхом підписання Сторонами щомісячних актів приймання передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Згідно п. 5.9 Договору: Розрахунки за фактично спожиту електричну енергію проводяться Споживачем на умовах відстрочення платежу, протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати підписання Сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 5.6. Договору).

Позивач вважає, що Відповідач всупереч вимогам встановлених у Договорі виставив Позивачу до оплати за спожиту за січень-березень 2022 року електроенергію у обсягу 17 639 860,00 кВт*г, рахунки на суму 91 727 272.00 грн. Між згідно розрахунку фактичної ціни за поставлену у січні, лютому та березні 2022 року електроенергію в обсягу 17 639 860,00 кВт*г, виконаного згідно умов п.5.3. та п.п. 5.4.4. Договору її ціна становить лише 59 432 991,01 грн. Таким чином сума (ціна) виставлена Постачальником до сплати перебільшує фактичну на 32 294 280,97 грн.

31 січня 2022 року Сторонами підписано Акт прийняття передавання електричної енергії за січень №11, Відповідачем надано Позивачу рахунок № 4 від 31.01.22 на суму 31 092 172,80 грн. з ПДВ).

01 лютого 2022 року КП "ТМО" здійснило часткову оплату електроенергії за січень 2022р. згідно рах.№4 від 31.01.22, в розмірі 5 000 000,00 грн. (Платіжне доручення № 53574252 від "01" лютого 2022 року.

14 лютого 2022 року КП "ТМО" здійснило часткову оплату електроенергії за січень 2022р. згідно рах.№4 від 31.01.22, в розмірі 2 000 000,00 грн. (Платіжне доручення № 53574376 від "14" лютого 2022 року [7])

28 лютого 2022 року підписано Акт прийняття передавання електричної енергії за лютий №36, Відповідачем надано Позивачу рахунок № 33 від 28 лютого 2022 року на суму 44 207 285,20 грн. з ПДВ).

11 березня 2022 року підписано Акт прийняття передавання електричної енергії за березень №61, Відповідачем надано Позивачу рахунок № 56 від 11 березня 2022 року на суму 16 427 814,00 грн. з ПДВ).

11 березня 2022 року КП "ТМО" здійснило часткову оплату електроенергії за січень 2022р. згідно рах.№4 від 31.01.22, в розмірі 8 000 000,00 грн. (Платіжне доручення № 53574479 від "11" березня 2022 року.

Отже, за період з 13.01.2022 року по 11.03.2022 року, на виконання умов Договору, ТОВ "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" здійснило постачання електричної енергії КП "ТМО" на суму 91 727 272,00 грн. з ПДВ.

У період з 13.01.2022 року по 11.03.2022 року, на виконання умов Договору, Споживачем здійснено частково оплату поставленої електроенергії в розмірі 15 000 000,00 грн. з ПДВ.

Листом від 05.05.2022 №02-01-01-92 КП «ТМО» повідомило ТОВ «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» про необхідність виконання умов Договору та про необхідність видати належним чином оформлені рахунки за поставлену електроенергію та акти, але Постачальник не надав належним чином оформлені рахунки за поставлену електроенергію та акти.

Позивач вважає, що невиконання Постачальником обов`язків, визначених пунктами 5.4. та 5.5. Договору, призвела до безпідставного збільшення ціни поставленої електроенергії,

зазначеної у рахунках на оплату, що обумовило часткові розрахунки КП «ТМО» за

Договором.

Враховуючи, що Відповідач (Постачальник) порушив умови укладеного Договору та ухиляється від їх виконання, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд про зобов`язання виконати умови договору та видати рахунки позивачу на оплату за поставлену електроенергію за січень-березень 2022 року оформлені відповідно до вимог п.5.3., п.п.5.4.5 Договору №ТМО 6/22 від 27.01.2022

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (п. 4.1 Постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, далі - Постанова).

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. (п. 4.7 Постанови).

Згідно п. 4.12 Постанови Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. а рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:

- протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

- протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;

- в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Як встановлено судом, 27 січня 2022 року між КП "ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ" та ТОВ «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» укладено Договір №ТМО-6/22 на постачання електричної енергії..

Згідно п.5.5. Договору: «Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни».

Згідно п. 5.9 Договору:» Розрахунки за фактично спожиту електричну енергію проводяться Споживачем на умовах відстрочення платежу, протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати підписання Сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 5.6. Договору)».

Як випливає з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Відповідачем було видано рахунки: № 4 від 31.01.2022; № 33 від 28 лютого 2022 року; № 56 від 11 березня 2022 року

Рахунок № 4 від 31.01.2022року частково оплачено Позивачем на суму 15 000 000,00 гривень.

Вимоги Позивача про зобов`язання виконати умови Договору та видати рахунки на оплату за поставлену електроенергію за січень-березень 2022 року оформлені відповідно до вимог п.5.3., п.п.5.4.5 Договору, обгрунтовані тим, що відбулась зміна середньозваженої ціни електроенергії на ринку РДН (ринок "на добу наперед") у січні та лютому місяці 2022 року, і відповідно до умов Договору а зокрема п.п. 5.4.4., дана середьозважена ціна РДН за відповідний місяць має лягти в основу розрахунку ціни електроенергії (п.п. 5.3 Договору) та відобразитись в виставлених рахунках (п.п. 5.5 Договору).

Суд не погоджується з вказаним обґрунтуванням Позивача з огляду на наступне:

Відповідно до п. 5.4.4. Договору: Істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) або нормативів на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які Постачальник враховує в структурі кінцевої ціни електричної енергії.

Підставою для зміни ціни одиниці, товару (електричної енергії) є набрання чинності рішенням НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі.

У такому разі ціна за одиницю товару (електричної енергії) змінюється пропорційно зміні розміру відповідних регульованих цін (тарифів) або нормативів, що обгрунтовується та документально підтверджується розрахунком структури кінцевої ціни електричної енергії Постачальника.

Нову (змінену) ціну за одиницю товару (електричної енергії) застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у т.ч. відповідним рішенням НКРЕКП )

Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ Про ринок електричної енергії на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають:

1) тарифи на послуги з передачі електричної енергії;

2) тарифи на послуги з розподілу електричної енергії;

3) тарифи на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;

4) ціни на універсальні послуги, ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", в частині методик (порядків) їх формування;

5) ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" у випадках, передбачених статтями 63 та 64 цього Закону;

6) ціни на допоміжні послуги у випадках, передбачених статтею 69 цього Закону;

7) ставки плати за приєднання потужності та ставки плати за лінійну частину приєднання;

8) "зелені" тарифи;

9) інші тарифи та ціни в рамках покладення спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до цього Закону.

Пунктом.5.3. Договору передбачено застосування регульованого тарифу (як складової ціни електроенергії за Договором), а саме тарифу на послуги з передачі електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021), який становить 0,34564 за 1 кВт_год без ПДВ;

З моменту укладання Договору (27.01.2022 р.) і по сьогодні вказаний тариф не змінювався та є чинним (згідно постанови НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021).

Відповідно суд не вбачається підстав для застосування п. 5.4.4. Договору, а саме зміни ціни електроенергії та видання нових рахунків.

КП "ТМО" посилається на аналіз середньозважених цін електроенергії на РДН (ринок добу на перед) згідно даних веб-сайту ДП «Оператора ринку» www.oree.com.ua, зокрема вказує, що відбулась зміна середньозваженої ціни електроенергії на ринку РДН (ринок "на добу наперед") у січні та лютому місяці 2022 року.

Дане посилання Позивача не є обгрунтованим, так як середньозважена ціна електричної енергії на РДН («ринок на добу наперед») не є регульованою ціною, а є ринковою (вільною) ціною (згідно ч.1 ст. 7, п.5 ст. 67 Закону України Про ринок електричної енергії).

Відповідно коливання ціни електричної енергії на РДН («ринок на добу наперед») не є підставою для застосування ст. 5.4.4. укладеного Договору.

Умови укладеного Договору не передбачають «автоматичної» зміни істотних умов договору, а саме ціни товару (електроенергії) у випадку коливання цін на РДН («ринок на добу наперед»).

Згідно ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.

Згідно п. 14.5 Договору: «Зміни та доповнення до цього Договору допускаються лише за згодою Сторін, якщо інше не встановлено законом або Договором, та оформляються додатковою угодою до Договору».

Згідно п.14.6 Договору: «Сторона, яка ініціює зміну Договору, надсилає іншій стороні пропозицію про зміну умов Договору з обгрунтуванням підстав для внесення відповідних змін, до якої додаються: проект додаткової угоди про зміну умов Договору, документальне підтвердження підстав для зміни умов Договору».

Згідно ст. 188 Господарського Кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно, при коливанні ціни електроенергії на ринку, Сторона має право ініціювати погодження зміни ціни, котре відбувається шляхом внесення сторонами відповідних змін до Договору (як це передбачено умовами Договору). Тобто механізм зміни істотних умов Договору (зменшення ціни), як того вимагає КП «ТМО» передбачено Договором та чинним законодавством.

Листом від 14.02.2022 р. № 01-18/80 КП «ТМО» повідомляло ТОВ

«ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» про необхідність зміни ціни шляхом укладення відповідної додаткової

угоди,

Але, в порушення умов п. 14.6 Договору, в матеріалах справи відсутні докази звернення КП «ТМО» з проектом додаткової угоди про зміну умов Договору .

Крім того, суд звертає увагу на те, що Позивач, звернувшись з позовом про зобов`язання виконати умови Договору та видати рахунки на оплату за поставлену електроенергію, фактично просить суд зобов`язати Відповідача змінити ціну 1 кВт електричної енергії, яка встановлена в Договорі, здійснити перерахунок вартості спожитої електроенергії та відобразити змінену ціну електроенергії у рахунках. Тобто має місце спір майнового характеру, на противагу цьому Позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" про зобов`язання виконати умови договору - відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов