ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. Справа№ 910/5102/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022

у справі № 910/5102/22 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 41 684, 88 грн,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" суми штрафу в розмірі 41 684,88 грн за перевищення строку доставки вантажів залізницею.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу за накладною № 23203502 від 14.10.2021, у зв`язку з чим позивач просить стягнути неустойку за перевищення строку доставки вантажу у сумі 41 684,88 грн на підставі ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі УМВС).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємсва з іноземними інвестиціями "Амік Україна" суму штрафу в розмірі 25 010,93 грн та суму судового збору в розмірі 1488,60 грн. В іншій частині позову відмовлено. Залишено за Підприємвом з іноземними інвестиціями "Амік Україна" судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 922,40 грн.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов виходив з того, що позивачем доведено факт порушення відповідачем термінів доставки вантажу за накладною № 23203502.

При цьому, місцевий господарський суд зауважив на тому, що позивачем при здійсненні розрахунку штрафних санкцій помилково застосовано визначення відношення перевищення терміну доставки до нормативного терміну доставки (6 діб), а не до загального строку доставки (8 діб), як це передбачено ст. 45 УМВС.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відношення перевищення терміну доставки до загального терміну доставки становить 0,25 (2/8), а тому, обґрунтованим до стягнення з відповідача є сума штрафу в розмірі 25 010,93 грн (провізна плата в розмірі 138 949,60 грн * 18%), яка підлягає задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/5102/22 та постановити нове рішення, яким задовольнити поданий позов у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Підставою для скасування оскаржуваного судового рішення позивач зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норми матеріального права, зокрема невірно застосовано ст.ст. 24, 45 УМВС та здійснено помилкове тлумачення вказаних норм.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що місцевий господарський суд неправильно визначивши поняття загальний строк доставки вантажу, помилково розрахував відсоток неустойки за перевищення строку доставки вантажу, що в свою чергу на думку позивача, призвело до невірного визначення суми неустойки за перевищення строку доставки за накладною № 23203502 від 14.10.2021.

Таким чином, за твердженням позивача, провізна плата складає 138 949,60 грн розмір неустойки за перевищення строків доставки вантажу складає 41 684,88 грн (згідно розрахунку6 138 949,60 грн * 30% = 41 684,88 грн).

За таких підстав, позивач вважає, що суд першої інстанції при розрахунку величини (тривалості) перевищення строку доставки не врахував, що загальний строк доставки вантажу у розумінні УМВС за накладною № 23203502 від 14.10.2021 становить 6 діб, а не 8, а тому розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу за вищезгаданою накладною повинен становити не 18 %, як встановлено місцевим господарським судом, а 30 %, тобто 41 684,88 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач наголошує на тому, що загальний термін доставки вантажу за накладною № 23203502 від 14.10.2021 складає 8 діб (вантаж прибув на станцію призначення та переданий вантажоодержувачу 22.10.2021 графа 27 вищевказаної накладної), а нормативний термін складає 6 днів, тому строк прострочення доставки вантажу становить 2 доби (8-6).

Таким чином, враховуючи, що термін прострочення доставки вантажу становить 2 доби, позивач зазначає, що розрахунок неустойки за перевищення терміну доставки вантажу розраховується по формулі: 1) 2 доби (прострочення доставки вантажу) / 8 (загальний термін доставки вантажу) = 0,25 (тобто, 18 % величина перевищення строку доставки); 2) 138 949,60 грн (провізна плата) * 18 % = 25 010,93 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок суми штрафу не відповідає зазначеним вище нормам, оскільки позивачем помилково застосовано визначення відношення перевищення терміну доставки до нормативного терміну доставки (6 діб), а не до загального строку доставки (8 діб), як це передбачено вимогам ст. 45 УМВС.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2022, апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/5102/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5102/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/5102/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Із залізничної накладної від 14.10.2021, вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" (відповідач) здійснило перевезення вантажу у вагонах №№ 74939745, 73962383, 75119479, 74870650 та 74942731 зі станції "Барбаров" Білоруської залізниці до станції призначення "Кременець" Львівської залізниці, одержувачем якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (позивач).

29.11.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №2369 про сплату штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 41 684,88 грн. Відповідач відповіді не надав.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаною залізничною накладною визначені ст. 24 УМВС, у зв`язку із чим просив суд першої інстанції стягнути з відповідача штраф у розмірі 41 684,88 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємсва з іноземними інвестиціями "Амік Україна" суму штрафу в розмірі 25 010,93 грн та суму судового збору в розмірі 1488,60 грн. В іншій частині позову відмовлено. Залишено за Підприємвом з іноземними інвестиціями "Амік Україна" судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 922,40 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з приписів ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося залізницями України та Білорусі, які є учасницями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС).

Так, УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993 "Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення" зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.

В силу вимог параграфу § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Параграфом § 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

За змістом параграфу § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Згідно із статтею 24 УМВС:

- § 1. якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті;

- § 2. термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: - для контейнерів - 1 доба на кожні початі 150 км; - для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.;

- § 3. термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу;

- § 4. строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника;

- § 5. перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладній № 23203502 від 14.10.2021, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 24 УМВС.

Так, відповідно до відомостей, які містяться у цій накладній вантаж був відправлений 14.10.2021, а тому з 15.10.2021 року розпочинається перебіг терміну доставки вантажу, загальна відстань становить 272 км по території Білорусії та 234 км по території України, та складає 1 добу на кожні початі 200 км.

Таким чином, нормативний термін доставки вантажу становить 6 діб (3 доби + 1 доба на операції пов`язані з відправлення вантажу + 2 доби затримки на шляху слідування відповідно до акту загальної форми (відмітка в графі №32 накладної)).

Загальний термін доставки вантажу за накладною №23203502 складає 8 діб (вантаж прибув на станцію призначення та переданий вантажоодержувачу 22.10.2021 року - графа 27 накладної).

Отже, строк доставки вантажу прострочено на 2 доби, що не заперечено відповідачем та про що зазначено позивачем у позовній заяві.

Параграфом 1 статті 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 термін доставки вантажу, перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Згідно параграфу 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не зверху однією десятою загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснений позивачем розрахунок суми штрафу не відповідає зазначеним вище нормам, оскільки позивачем помилково застосовано визначення відношення перевищення терміну доставки до нормативного терміну доставки (6 діб), а не до загального строку доставки (8 діб), як це передбачено ст. 45 УМВС.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що відношення перевищення терміну доставки до загального терміну доставки складає 0,25 (2/8), а тому, обгрунтованим до стягнення з відповідача є сума штрафу в розмірі 25 010,93 грн (провізна плата в розмірі 138 949,60 грн * 18%) і позовні вимоги, відповідно, з огляду на викладене, підягають задоволенню саме на вказану суму.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судова колегія наголошує, що відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи вищевиклане, наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права та матеріального права.

Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав колегією суддів також не встановлено.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/5102/22 без змін.

Матеріали справи № 910/5102/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна