ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. м. Київ Справа №910/20931/20

За позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7)

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 50)

про стягнення 31346,33 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: Рабченюк Л.П.

від відповідача: Шаповал І.О.

від третьої особи: Коведа О.І.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області від Господарського суду міста Києва в порядку ст.31 Господарського процесуального кодексу України надійшла справа №910/20931/20 за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про стягнення 31346,33 грн, з яких 23892,97 грн основного боргу, 1738,76 грн пені, 5017,51 грн штрафу, 406,34 грн 3% річних та 290,75 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем як орендарем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати на рахунок балансоутримувача, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, штраф, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2021 прийнято справу №910/20931/20 до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

06.07.2021 до Господарського суду Київської області від третьої особи надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що між нею та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.01.2015 №1651, відповідно до умов якого відповідачу передано частину твердого покриття майданчика для засобів перонної механізації загальною площею 180.0 кв.м., що розташоване за адресою, Київська обл., м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Зазначений договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, а саме з 23.01.2015 по 23.12.2017 та відповідно до п.6 додаткової угоди №1 від 23.11.2018 до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 строк дії вказаного договору було продовжено строком на 2 роки 11 місяців, до 23.11.2020. Також третя особа зазначає, що у зв`язку з прийняттям 03.10.2019 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в новій редакції), відповідач звернувся до неї з заявою про продовження вказаного договору оренди, проте у зв`язку з наявною у відповідача заборгованістю з орендної плати більше ніж за 3 місяці вказана обставина може бути підставою для відмови в продовженні строку дії договору відповідно до статті 19 вказаного Закону. Крім того, третя особа зазначає, що відповідач звернувся до неї із заявою від 21.04.2020 №02.2-09-51 про звільнення від орендної плати на період дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України. Листом від 12.10.2020 №50-02.02-4274 третя особа відмовила відповідачу в перерахунку орендної плати за користування нерухомим майном у вищезазначений період, так як використання орендованого державного майна (розміщення модуля побутового призначення) за договором оренди не підпадає під критерії, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину».

19.07.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач є транспортним підприємством з повітряного перевезення пасажирів, що є його основним видом діяльності відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. На переконання відповідача, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» нарахування орендної плати під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, у спірний період має здійснюватись у розмірі 50%. Враховуючи положення зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, відповідач звертався до третьої особи з листами та заявами від 02.03.2020 №01.3.1/10-52, від 21.04.2020 №02.2-09.51 та від 13.10.2020 №01.3.1-10/120 щодо коригування орендної плати за договором оренди, проте третя особа листом від 12.10.202 №50-02.02-4274 відмовила у перерахунку орендної плати за договором оренди, а позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 29.09.2020 №35-28/5-193.

Крім того, як стверджує відповідач, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Розпорядження від 14.03.2020 №287-р та постанови від 23.03.2020 №228 «Питання перевезень авіаційним транспортом» під час дії карантинних заходів на всій території України запроваджено ряд заборон, у зв`язку з чим відповідач не міг використовувати орендоване нерухоме майно за його призначенням. При цьому, згідно з п.14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони. За вказаних обставин відповідач вважає, що плата за договором оренди у спірному періоді підлягає зменшенню до обсягу витрат на утримання майна.

Відповідач зазначає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній укладений у письмовій формі договір оренди нерухомого майна. В той же час, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 укладено між відповідачем та третьою особою, та в силу положень зазначеного договору, позивач, як балансоутримувач нерухомого майна, має право на орендну плату у розмірі 30%. Також відповідач вказує на те, що у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат, позаяк при нарахуванні помісячного розміру орендної плати її розмір коригувався на індекс інфляції, а відтак, в силу норм чинного законодавства, подвійне нарахування індексу інфляції на прострочену суму грошового зобов`язання забороняється.

26.07.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача, викладених у відзиві, заперечує, мотивуючи тим, що відповідач у період дії карантину та у спірному періоді здійснював свою підприємницьку діяльність, зокрема, щодо перевезення пасажирів та вантажів авіаційним транспортом, а відтак доводи відповідача про неможливість користування орендованим нерухомим майном є хибними. Крім того, заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що відповідач в силу ст.32 Закону України «Про транспорт» підпадає під визначення «Авіаційний транспорт», проте окрім здійснення пасажирських перевезень відповідач також здійснює перевезення вантажів повітряним транспортом, а відтак, на переконання позивача, норми постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» не поширюються на відповідача, оскільки вони стосуються орендарів, які розміщують транспорт підприємства виключно для перевезення пасажирів.

Також позивач зазначає, що жоден із прийнятих Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів, на які посилається відповідач, не забороняв йому здійснювати господарську діяльність, а тимчасове обмеження регулярних пасажирських перевезень не позбавило працівників відповідача права доступу до орендованих приміщень та їх використання за призначенням, а відповідачем доказів протилежного суду не надано. Щодо тверджень відповідача про неможливість позивачем нараховувати йому пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати на прострочену суму грошового зобов`язання позивач заперечує, зводячи свої заперечення до того, що позивачем невірно трактуються норми чинного законодавства та положення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.01.2015 №1651.

10.08.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, не погоджується з мотивів, аналогічних тим, що викладені відповідачем у відзиві на позов.

Враховуючи доводи, правові позиції та пояснення сторін у справі, предмет та підстави позовних вимог, беручи до уваги предмет доказування у справі (обсяг та характер доказів у справі), які свідчать про складність справи та необхідність більшого часу для здійснення судового провадження з метою всебічного, об`єктивного та правильного вирішення спору, ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2021 справа №910/20931/20 призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.10.2021.

24.09.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення з посиланням на судову практику Верховного Суду.

08.10.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення з посиланням на судову практику Верховного Суду.

22.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач виклав свою правову позицію у даній справі, зокрема про те, що у спірному періоді у зв`язку з карантином нарахування орендної плати має здійснюватися у розмірі 50% від розміру, встановленого договором оренди, на підставі додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020, а за період з 17.03.2020 по 13.06.2020 у зв`язку з карантином та введеними заборонами та обмеженнями відповідач вважає, що орендна плата не підлягає нарахуванню (підлягала зменшенню) внаслідок неможливості використання майна в господарській діяльності в повному обсязі на підставі п.14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Підготовче засідання, призначене на 28.10.2021, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному та було перепризначено на 25.11.2021, про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 02.11.2021.

01.11.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач виклав свою правову позицію у даній справі, зокрема про те, що мета використання орендованого майна не підпадає під критерії, визначені постановою Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020, а тому відсутні підставі для нарахування орендної плати у розмірі 50%, а обмеження, що діяли з 17.03.2020 до 22.06.2020, не забороняли відповідачу здійснювати господарську діяльність, тимчасове обмеження регулярних пасажирських перевезень не позбавляло права позивача на використання майна за призначенням, а тому відсутні підстави для звільнення орендаря від сплати орендної плати.

10.11.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, не погоджується з мотивів, аналогічних тим, що викладені відповідачем у відзиві на позов.

В підготовче засідання 25.11.2021 з`явились представники позивача та відповідача, третя особа не з`явилась, про судове засідання була повідомлена належним чином, протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2022.

В судове засідання 13.01.2022 з`явився представник позивача, відповідач та третя особа не з`явились, протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено на 27.01.2022.

В судове засідання 27.01.2022 з`явились представники позивача та відповідача, третя особа не з`явилась, про судове засідання була повідомлена належним чином, протокольною ухвалою суду оголошувалась перерва в судовому засіданні на 10.02.2022.

09.02.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10.02.2022.

Судове засідання 10.02.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, ухвалою суду від 21.02.2022 підготовче засідання перепризначено на 10.03.2022.

Судове засідання 10.03.2022 не відбулось у зв`язку зі збройною агресією РФ, введенням з 24.02.2022 воєнного стану та активними бойовими діями в Київській області, ухвалою суду від 02.06.2022 судове засідання перепризначено на 23.06.2022.

В судове засідання 23.06.2022 з`явилися представники позивача та третьої особи, відповідач не з`явився, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено на 21.07.2022.

В судове засідання 21.07.2022 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи, які надали пояснення по суті справи, протокольною ухвалою суду оголошувалась перерва в судовому засіданні на 25.08.2022.

Судове засідання 25.08.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. у відпустці, ухвалою суду від 30.08.2022 судове засідання перепризначено на 16.09.2022.

В судові засідання 16.09.2022 та 29.09.2022 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали пояснення по суті справи, протокольною ухвалою суду оголошувалась перерва в судовому засіданні відповідно на 29.09.2022 та на 20.10.2022.

29.09.2022 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

12.10.2022 до суду від позивача надійшли пояснення.

19.10.2022 до суду від третьої особи надійшли пояснення.

20.10.2022 в судове засідання з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи. За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 20.10.2022 у судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши позовні вимоги та заперечення проти них, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

23.01.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) в якості орендодавця та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» в якості орендаря укладено договір оренди № 1651 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - частину твердого покриття майданчика для засобів перонної механізації загальною площею 180 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м.Бориспіль, аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач) і вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.08.2014 і становить за незалежною оцінкою 288000,00 грн без врахування ПДВ.

Згідно з пунктом 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення модуля побутового призначення.

Відповідно до пункту 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього Договору та акта приймання-передавання майна.

23.01.2015 за актом приймання-передачі державного майна на виконання п. 1.1. Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину твердого покриття майданчика для засобів перонної механізації загальною площею 180 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м.Бориспіль, аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Пунктами 3.1., 3.2. Договору узгоджено, що орендна плата визначена за результатами Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу і становить за базовий місяць розрахунку серпень 2014 року 3600,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з положеннями пункту 3.3. Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані державною службою статистки країни, розміщується на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 3.5. Договору).

За умовами пункту 3.6. Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.7. Договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (пункт 5.1. Договору).

Згідно з п.5.3 Договору орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 23.01.2015 до 23.12.2017 включно (пункт 10.1. Договору).

Пунктом 10.4 Договору сторонами погоджено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Листом від 19.07.2022 №50-02.01-1516 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях повідомило відповідача про відмову від Договору та заявило вимогу повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно.

В позовній заяві позивач зазначив, що у відповідача перед позивачем за Договором утворилась заборгованість з орендної плати за періоди лютий, березень, квітень, травень та червень 2020, що підтверджується відповідними рахунками-фактурами:

- за лютий 2020 №76/303 від 29.02.2020 11322,95 грн (з них сума ДП МА «Бориспіль» 30% - 4717,90 грн); заборгованість перед позивачем 4717,90 грн

- за березень 2020 №76/504 від 31.03.2020 11413,54 грн (з них сума ДП МА «Бориспіль» 30% - 4755,64 грн); заборгованість перед позивачем 4755,64 грн

- за квітень 2020 №76/703 від 30.04.2020 - 11504,84 грн (з них сума ДП МА «Бориспіль» 30% - 4793,68 грн); заборгованість перед позивачем 4793,68 грн;

- за травень 2020 №76/925 від 31.05.2020 - 11539,36 грн (з них сума ДП МА «Бориспіль» 30% - 4808,07 грн); заборгованість перед позивачем 4808,07 грн;

- за червень 2020 №76/1102 від 30.06.2020 - 11562,43 грн (з них сума ДП МА «Бориспіль» 30% - 4817,68 грн); заборгованість перед позивачем 4817,68 грн.

Таким чином, позивач вказує, що загальний заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідача по сплаті орендної плати за період з лютого по червень 2020 Договором складає 23892,97 грн (4717,90+4755,64+4793,68+4808,07+4817,68=23892,97), проте відповідачем в обумовлені Договором строки не було виконано обов`язку щодо оплати вказаних орендних платежів.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати орендних платежів за лютий-червень 2020 позивачем додатково нараховано пеню в розмірі 1738,76 грн, 3% річних в розмірі 406,34 грн, інфляційні втрати в розмірі 290,75 грн за періоди прострочення сплати основного боргу з 16.03.2020 по 09.12.2020 та штраф в розмірі 21% в загальній сумі 5017,51 грн.

В ході розгляду справи відповідач у відзиві на позов надав пояснення, відповідно до яких позивачем при зверненні з позовом у даній справі не враховано, що нарахування орендної плати упродовж спірних періодів лютий-червень 2020 має здійснюватися у розмірі 50% нарахованої орендної плати як це визначено нормами постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 №611 з урахуванням Додатку 2 до вказаної постанови №611 для орендарів, які використовують нерухоме майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів. При цьому відповідач послався на наявну у відповідача ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом серії АГ №505921 від 27.06.2012 та дослідження вже цієї обставини судами під час розгляду інших спорів між тими ж самим учасниками, що і у справі №910/20931/20, а саме в постановах Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №910/13393/20 та від 19.05.2021 у справі №910/13397/20.

Щодо нарахування орендної плати з 17.03.2020 по 13.06.2020 відповідач надав пояснення, відповідно до яких у зв`язку із веденням заборон та обмежень щодо здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України відповідач не міг в цей період здійснювати діяльність з використанням майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі.

Крім того, відповідачем суду були надані докази сплати сум основного боргу за Договором (платіжне доручення №TAS0046919 від 17.08.2020 на суму 4788,77 грн, платіжне доручення №TAS0051698 від 29.12.2020 на суму 4914,19 грн, платіжне доручення №TAS0053516 від 16.02.2021 на суму 14267,22 грн, платіжне доручення №TAS0054330 від 15.03.2021 на суму 5022,87 грн, платіжне доручення №TAS0056688 від 25.05.2021 на суму 5195,47 грн), факт отримання позивачем від відповідача вказаних сум відповідно до цих платіжних доручень позивачем не заперечується.

Таким чином, зважаючи на здійснені відповідачем позивачу платежі за Договором та оскільки нарахування орендної плати упродовж спірних періодів (лютий-червень 2020 - у справі №910/20931/20 та серпень 2020-квітень 2021 у справі №911/1462/21) має здійснюватися у розмірі 50% нарахованої орендної плати, як це визначено нормами постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 №611, а нарахування у періоді з 17.03.2020 по 13.06.2020 має здійснюватися у розмірі 0 грн, то відповідач вважає, що після сплати ним позивачу за Договором суми в розмірі 14267,22 грн (згідно з платіжним дорученням TAS0053516 від 16.02.2021) у відповідача з 16.02.2021 утворилась переплата за Договором.

Також відповідач вважає, що позивач не є стороною Договору, а тому у позивача відсутнє право на стягнення пені та штрафу, а підстави для нарахування інфляційних втрат також відсутні, оскільки розмір орендних платежів вже коригувався на індекс інфляції.

Третя особа у справі - орендодавець Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, в письмових поясненнях по суті справи від 06.07.2021 зазначила, що відповідач звертався до неї з заявою від 21.04.2020 №02.2-09-51 про звільнення від орендної плати на період дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України. Листом від 12.10.2020 №50-02.02-4274 третя особа відмовила відповідачу в перерахунку орендної плати за користування нерухомим майном у вищезазначений період, так як використання орендованого державного майна (розміщення модуля побутового призначення) за договором оренди не підпадає під критерії, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину».

Оцінивши вищевказані доводи сторін в їх сукупності, суд звертається до принципу юридичної визначеності, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Також відповідно до ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України верховенство права є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у свої рішеннях зазначав, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - до сторін провадження та до національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010).

Як вказував також Верховний Суд, складовою юридичної визначеності є принцип res judicata. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано (п.8.15 постанови Верховного Суду у справі № 910/16505/19 від 11.09.2020).

Питання щодо нарахування орендної плати за період карантину за тим же Договором оренди, що є предметом розгляду у справі №910/20931/20, між тими самими ж сторонами (позивач, відповідач та третя особа) вже було предметом судового розгляду у справі №911/1462/21).

Так, розглядаючи спір між тими ж сторонами за тим же самим Договором оренди №1651 від 23.01.2015, господарський суд у справі №911/1462/21 при вирішенні питання щодо розміру орендної плати у періоді карантину дійшов висновку про те, що ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до Постанови №611 має право на зниження орендної плати на 50 відсотків. З огляду на положення Постанови №611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати. Таким чином, враховуючи зменшення орендної плати на 50% в силу норм чинного законодавства, належною до сплати є орендна плата у розмірі: 2389,60 грн за серпень 2020 року, 2401,55 грн за вересень 2020 року, 2425,56 грн за жовтень 2020 року 2479,21 грн за грудень 2020 року, 2536,55 грн за лютий 2021 року, 2579,67 грн за березень 2021. Також рішенням суду від 23.11.2021 у справі №911/1462/21 встановлено, що відповідачем за листопад 2020 року сплачено 4914,19 грн, що підтверджується платіжним дорученням №TAS0051698 від 29.12.2020 року, призначення платежу: «рах. 76/2099 від 30.11.2020», та за січень 2021 року сплачено 5022,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням №TAS0054330 від 15.03.2021 року, призначення платежу: «рах. 76/271 від 31.01.2021». Оскільки, як встановлено судом у справі №911/1462/21, відповідач має право на зменшення орендної плати на 50% відповідно до положень п. 2 ч. 1 Постанови №611 та додатку №2, тому, переплата за вказаними рахунками складає 4968,54 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період складає 9843,60 грн. (14812,14 грн. - 4968,54 грн. = 9843,60 грн.), яка стягнута рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1462/21 від 23.11.2021. Рішення Господарського суду Київської області у справі №911/1462/21 від 23.11.2021 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 та набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставин для відходу від res judicata позивачем у справі №910/20931/20 не зазначено й не обґрунтовано, таких обставин при розгляді справи №910/20931/20 судом не встановлено.

Враховуючи викладене та в тому числі відповідно до принципу res judicata суд повторює висновок про те, що ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до пункту 1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» має право на нарахування орендної плати в розмірі 50% на період карантину (у даному випадку у справі №910/20931/20 протягом спірних періодів березня-червня 2020).

Суд зазначає, що питання щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном були врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020, зокрема у п.1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі:

- 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

- 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

За змістом Додатку №2 до Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 «Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків», до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів. Доводи позивача про те, що відповідач здійснює не лише пасажирські перевезення, а й вантажі авіаперевезення, не спростовує висновку про те, що діяльність відповідача відноситься в тому числі до діяльності транспортних підприємств з перевезення пасажирів.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 був запроваджений на території України з 12.03.2020 карантин, який діяв в тому числі у березні-червні 2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що починаючи з дати встановлення карантину (12.03.2020) та на період його дії (зокрема протягом періоду березня, квітня, травня та червня 2020, який є предметом розгляду у даній справі №910/20931/20), орендна плата за Договором №1651 від 23.01.2015 підлягає нарахуванню та сплаті орендарем у розмірі 50% від суми, встановленої за умовами Договору орендної плати.

Посилання відповідача на те, що у періоді з 17.03.2020 по 13.06.2020 орендна плата за Договором не сплачується на підставі п.14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, судом відхиляється, оскільки відповідачем не доведене те, що відповідач був позбавлений можливості взагалі користуватись об`єктом оренди протягом цього періоду. Суд при цьому відмічає, що саме по собі запровадження карантину і заборон та обмежень на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень, на що посилається відповідач, дійсно впливало на господарську діяльність значного кола осіб, однак ці заборони та обмеження самі по собі не доказують того, що відповідач не міг використовувати об`єкт оренди відповідно до його цільового призначення - розміщення модуля побутового призначення.

При цьому відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не доведено наявності обставин неможливості використання орендованого майна в підприємницькій діяльності відповідача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

Посилання позивача на те, що договором не передбачено такого способу захисту, як зарахування сплаченої суми орендної плати в рахунок майбутніх платежів або погашення заборгованості за минулі періоди, і що суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд вважає нерелевантними у даній справі та неспроможними, оскільки суд при розгляді цієї справи не здійснює зарахування або погашення заборгованості і не виходить за межі позовних вимог, а встановлює обставини, що мають значення для вирішення спору, в т.ч.: підстави виникнення заборгованості та правильність здійснених нарахувань, обставини погашення відповідачем позивачу заборгованості та зміну розміру заборгованості за Договором з урахуванням усіх цих нарахувань та оплат. Тобто суд при розгляді справи №910/2093/20 встановив обставини зміни розміру основного боргу за Договором та надав їм відповідну правову оцінку, враховуючи доводи сторін, зокрема про часткову оплату відповідачем основного боргу за Договором після пред`явлення позову позивачем та враховуючи наявне рішення Господарського суду Київської області у справі №911/1462/21 від 23.11.2021 між тими самим учасниками про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за тим же Договором.

Враховуючи наведені вище висновки суду щодо наявності підстав для зниження розміру орендної плати за Договором в період дії карантину, розрахунок сум орендної плати, які підлягали сплаті відповідачем за Договором протягом спірних періодів, є наступним:

- за лютий 2020 згідно з рахунком-фактурою №76/303 від 29.02.2020 розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі - 4717,90 грн, отже розмір орендної плати для сплати становить 4717,90 грн, строк сплати: до 15.03.2020,

- за березень 2020 згідно з рахунком-фактурою №76/504 від 31.03.2020 розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі 4755,64 грн, отже розмір орендної плати для сплати (в розмірі 50% від встановленої суми) становить 2377,82 грн (4755,64х0,5=2377,82), строк сплати: до 15.04.2020,

- за квітень 2020 згідно з рахунком-фактурою №76/703 від 30.04.2020 розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі 4793,68 грн, отже розмір орендної плати для сплати (в розмірі 50% від встановленої суми) становить 2396,84 грн (4793,68 х0,5=2396,84), строк сплати: до 15.05.2020,

- за травень 2020 згідно з рахунком-фактурою №76/925 від 31.05.2020 розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі 4808,07 грн, отже розмір орендної плати для сплати (в розмірі 50% від встановленої суми) становить 2404,04 грн (4808,07 х0,5=2404,04), строк сплати: до 15.06.2020,

- за червень 2020 згідно з рахунком-фактурою №76/1102 від 30.06.2020 розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі 4817,68 грн, отже розмір орендної плати для сплати (в розмірі 50% від встановленої суми) становить 2408,84 грн (4817,68 х0,5=2408,84), строк сплати: до 15.07.2020.

Судом встановлено, що орендна плата за лютий-червень 2020 не була внесена відповідачем своєчасно, а тому:

- розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем з 16.03.2020 становив 4717,90 грн (сума орендної плати за лютий 2020)

- з 16.04.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем збільшився на суму 2377,82 (на суму орендної плати за березень 2020) і таким чином становив 7095,72 грн

- з 16.05.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем збільшився на суму 2396,84 (на суму орендної плати за квітень 2020) і таким чином становив 9492,56 грн

- з 16.06.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем збільшився на суму 2404,04 (на суму орендної плати за травень 2020) і таким чином становив 11896,60 грн

- з 16.07.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем збільшився на суму 2408,84 (на суму орендної плати за червень 2020) і таким чином становив 14305,44 грн.

Судом також встановлено, що у подальшому відповідно до платіжного доручення №TAS0046919 від 17.08.2020 відповідачем сплачено позивачу грошові кошти в сумі 4788,77 грн на підставі рахунку-фактури позивача №76/1313 від 31.07.2020 за оренду за липень 2020 (сума рахунку за липень 2020 11493,06 грн, розмір 30% орендної плати для сплати балансоутримувачу визначено в сумі 4788,77 грн, отже розмір орендної плати для сплати в розмірі 50% від встановленої в рахунку суми становить 2394,39 грн (4788,77 х0,5=2394,39). Таким чином, при сплаті відповідачем позивачу орендної плати за липень 2020 за Договором відповідачем здійснено переплату в сумі 2394,39 грн (4788,77-2394,39=2394,39), внаслідок чого вказана переплата зменшує на 2394,39 грн суму простроченого основного боргу відповідача перед позивачем, який з 16.07.2020 становив 14305,44 грн.

Оскільки пунктом 3.7 Договору сторони погодили, що для цілей нарахування пені на суму простроченої заборгованості за кожен день прострочення включається день оплати, то з урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про те, що у періоді з 16.07.2020 по 17.08.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором становив 14305,44 грн, а з 18.08.2020 розмір простроченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором зменшився на 2394,39 грн, враховуючи оплату (переплату) відповідно до платіжного доручення №TAS0046919 від 17.08.2020 і таким чином з 18.08.2020 він становив 11911,06 грн (14305,44-2394,39=11911,06).

Судом також встановлено, що у подальшому відповідно до платіжного доручення №TAS0053516 від 16.02.2021 відповідачем сплачено позивачу грошові кошти в сумі 14267,22 грн на підставі рахунку-фактури позивача №76/303, №76/504, №76/703 (орендна плата відповідно за лютий, березень і квітень 2020) і таким чином відповідач повність оплатив позивачу залишок простроченої заборгованості за лютий-червень 2020.

Враховуючи встановлені вище обставини про повну сплату відповідачем позивачу орендної плати за лютий-червень 2020, але з порушення строку, позовні вимоги про стягнення основного боргу з орендної плати за лютий-червень 2020 в сумі 9625,75 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки спростовані відповідачем, а провадження у справі № 910/20931/20 в частині позовних вимог про стягнення 14267,22 грн основного боргу підлягає закриттю згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в цій частині ці вимоги погашені відповідачем після відкриття провадження у справі відповідно до платіжного доручення №TAS0053516 від 16.02.2021.

В той же час, відповідачем не спростовані доводи позивача про виникнення у відповідача прострочення виконання грошових зобов`язань за Договором.

Згідно із ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 4 ст.286 Господарського кодексу України встановлено, що строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч.6 ст.283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч.4 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 3.7. Договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Доводи відповідача про те, що інфляційні втрати не можуть бути нараховані, оскільки сама орендна плата підлягала індексації за Договором, є неспроможними, оскільки сторони договору вправі визначити в договорі порядок зміни розміру орендної плати, зокрема шляхом її індексації і розрахунку таким чином нового розміру орендної плати за наступний період оренди, при цьому зміна розміру орендної плати не виключає нарахування інфляційних втрат відповідно до ч 2 ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення сплати орендної плати, розмір якої був визначений чи змінений за домовленістю сторін договору.

Доводи відповідача про відсутність укладеного у письмовій формі правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання з посиланням на ст.547 Цивільного кодексу України спростовуються пунктом 3.7. Договору, в якому визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Також відповідно до ч.1 та 2 ст.636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. У зв`язку з цим доводи відповідача в цій частині про відсутність підстав для нарахування пені є неспроможними та також відхиляються.

Позивачем заявлено до стягнення поряд з основним боргом також 1738,76 грн пені, 5017,51 грн штрафу, 406,34 грн 3% річних та 290,75 грн інфляційних втрат за періоди прострочення сплати основного боргу з 16.03.2020 по 09.12.2020.

Перевіряючи за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» розрахунок позивача щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат та враховуючи встановлений судом розмір простроченого основного боргу за Договором у періоді з 16.03.2020 по 09.12.2020, суд приходить до висновку про те, що за період прострочення з 16.03.2020 по 09.12.2020 загальна сума пені становить 1020,67 грн, загальна сума 3% річних становить 232,81 грн, загальна сума інфляційних втрат становить 307,83 грн, загальна сума штрафу в розмірі 21% від суми прострочених орендних платежів за спірний період 3004,15, а саме:

Період простроченняСума основного боргуПеня3%ІнфляційніШтраф
з 16.03.2020 по 15.04.20204717,9079,9211,99021% = 990,76
з 16.04.2020 по 15.05.20204719,90+2377,82=7095,7299,2617,45021% від 2377,82=499,34
з 16.05.2020 по 15.06.20207095,72+2396,84=9492,56124,4924,12021% від 2396,84=503,34
з 16.06.2020 по 15.07.20209492,56+2404,04=11896,60117,0229,25021% від 2404,04=504,85
з 16.07.2020 по 17.08.202011896,60+2408,84=14305,44154,7838,70-28,6121% від 2408,84=505,86
З 18.08.2020 по 09.12.202014305,44-2394,38=11911,06445,20111,30336,44-
ВСЬОГО 1020,67232,81307,833004,15
Отже, оскільки відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, то підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення за Договором інфляційних втрат в сумі 290,75 грн, тобто у межах заявленого позивачем розміру цих вимог, а також вимоги в частині стягнення 1020,67 грн пені, 3004,15 грн штрафу, та 232,81 грн 3% річних.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 718,09 грн пені, 173,53 грн 3% річних та 2013,36 грн штрафу необхідно відмовити з огляду на безпідставність цих вимог.

Згідно з ч.1 ст.73, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір, який був сплачений позивачем в сумі 2102 грн за подання позову, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача з урахуванням розміру задоволених позовних вимог та вимог, провадження по яким закрито внаслідок погашення цих вимог відповідачем лише після пред`явлення позову, а саме в сумі 1261,72 грн: (4548,38+14267,22) : 31346,33 (ціна позову) х 2102= 1261,72 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про стягнення 23892,97 грн основного боргу, 1738,76 грн пені, 406,34 грн 3% річних, 290,75 грн інфляційних втрат та 5017,51 грн штрафу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 1020 (одну тисячу двадцять) грн 67 коп. пені, 232 (двісті тридцять дві) грн 81 коп. 3% річних, 290 (двісті дев`яносто) грн 75 коп. інфляційних втрат, 3004 (три тисячі чотири) грн 15 коп. штрафу та 1261 (одна тисячу двісті шістдесят одну) грн 72 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» в частині стягнення 9625,75 грн основного боргу, 718,09 грн пені, 173,53 грн 3% річних та 2013,36 грн штрафу відмовити.

4. Закрити провадження у справі № 910/20931/20 в частині позовних вимог Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про стягнення 14267,22 грн основного боргу згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Повний текст рішення складено та підписано 15.12.2022.

Суддя О.О. Третьякова