СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Харків Справа № 917/653/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

кредитора Панченко О.О.

боржника Остапенко О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "БЕСТ" (вх. № 945П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 (постановлену у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Паламарчук В.В., повний текст ухвали складено 08.08.2022 )

за заявою ТОВ "БЕСТ", 38750, Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 5-Б

до ТОВ "Сервіс Ойл", 36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17,

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БЕСТ" звернулося до господарського суду Полтавської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сервіс Ойл".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.07.2022 прийнято заяву ТОВ "БЕСТ" до розгляду та призначено підготовче засідання на 19.07.2022.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сервіс Ойл" (36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, ).

ТОВ "БЕСТ" з зазначеною ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 не погодилось та подало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 та постановити нове рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сервіс Ойл".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про існування спору про право, оскільки заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сервіс Ойл" ініціюючим кредитором ТОВ «БЕСТ» подано до господарського суду Полтавської області 26.06.2022, разом з цим, позовна заява у справі № 917/762/22 подана боржником до сулу лише 21.07.2022, тобто після подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство. Зазначена обставина, на думку апелянта, дає підстави для висновку про відсутність у цьому випадку спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ. Так, апелянт зазначає, що матеріали справи № 917/762/22 не свідчать про те, що боржником у судовому порядку здійснюється оспорення обставин, на яких ґрунтуються вимоги ініціюючого кредитора. Крім того, апелянт зазначає, що навіть те, що грошові вимоги ініціюючого кредитора виникли на підставі правочину, який у подальшому може бути визнаний недійсним, не є підставою для відмови у відкритті провадження (постанова КГС від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.09.2022 для розгляду справи №917/653/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 у справі № 917/653/22, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "БЕСТ" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22. Призначено справу до розгляду на 14.12.2021.

02.12.2022 від представника ТОВ "Сервіс Ойл" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

09.12.2022 від представника ТОВ «БЕСТ» надійшли письмові пояснення по суті спору.

14.12.2022 представники сторін прийняли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

13.12.2022 від представника ТОВ "Сервіс Ойл" доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю-доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2018 між ТОВ БЕСТ та ТОВ "Сервіс Ойл" було укладено договір № 10 -ПН поставки (купівлі - продажу) нафтопродуктів (надалі за текстом - договір поставки).

У відповідності до п.1.1. договору поставки ініціюючий кредитор взяв на себе зобов`язання передати боржнику у власність нафтопродукти, оливи, мастила (надалі за текстом - Товар), а боржник в свою чергу взяв зобов`язання прийняти та оплатити Товар на умовах викладених у договорі поставки, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на Товар.

На виконання договору поставки ініціюючий кредитор протягом 2018 - 2022 року здійснював поставку Товар.

Так, станом на 01.01.2022 існувала заборгованість в сумі 18 959 301,17 грн., після 01.01.2022 ТОВ «БЕСТ» поставило ТОВ «СЕРВІС ОІЛ» Товар на суму 34 768 148,20 грн.

В цей період було проведено оплату за отриманий протягом 2021 - 2022 років Товар в сумі 31 984 205,17 грн., крім того, боржник здійснив у березні 2022 року повернення Товару отриманого з 23.02.2022 на суму 2 518 468,98 грн., що підтверджується накладними про повернення постачальнику №1, №2, №3 від 07.03.2022 року, №4, №5 від 09.03.2022 року.

Після 24.02.2022 року (початок військової агресії РФ проти України та дата введення військового стану) було отримано товар 25.02.2022 на суму 622 908,71 грн. та 28.02.2022 року на суму 1 048 688,62 грн., який як вище зазначалося було повернуто.

Отже, заборгованість в розмірі 19 304 546,29 грн. виникла за товар, отриманий ще до 24.02.2022.

Станом на 19.05.2022 заборгованість за отриманий товар становила 19 304 546,29 грн.

На виконання п.9.3. договору поставки та вимог ст. 222 ГК України, ТОВ «БЕСТ» вимушено було звернутися до боржника претензією № 01/06-01 від 01.06.2022 у зв`язку з невиконанням боржником умов договору поставки в частині проведення оплати за отриманий товар.

Зазначена претензія була отримана під розпис боржником 03.06.2022 вх. №01/4/6.

У направленій претензії ініціюючий кредитор попередив боржника, що у разі не погашення боргу в сумі 19 304 546,29 грн. протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання претензії, ТОВ «БЕСТ» вимушено буде звернутися до суду про стягнення боргу з урахуванням домовленостей досягнутих в п. 5.2.1. та п.5.5 договору поставки. Тобто ТОВ «БЕСТ» проведе в односторонньому порядку зміну ціни на товар, що переданий ТОВ «СЕРВІС ОЙЛ», але не оплачений з їхнього сторони.

Кредитор зазначає, що доказами наявності заборгованості в сумі 19 304 546,29 грн. є договір № 10-ПН поставки (купівлі - продажу) нафтопродуктів від 01.01.2018; акт взаєморозрахунків з ТОВ СЕРВІС ОЙЛ за період з 01.01.2022 по 18.05.2022; товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) оформлені протягом 04.01.22-28.02.2022; видаткові накладні РН-040104 - РН280250; накладні на повернення товару №1, №2, №3 від 07.03.2022; №4, №5 від 09.03.2022; банківськими виписками (платіжними дорученнями) від 14.01.22; від 18.01.2022; від 21.01.2022; від 04.02.2022; від 11.02.2022; від 15.02.2022; від 18.02.2022; від 22.02.2022; відомості на відпуск нафтопродуктів форми 16-НП (дизельного пального).

З матеріалів справи слідує, що у Договорі пунктом 5.2.1 визначено, що строки та порядок оплати Товару Покупцем, вказані в п. 5.2, за домовленістю Сторін можуть бути переглянуті.

При зміні законодавства, кон`юнктури ринку, та інших обставинах, що впливають на вартість Товару, Постачальник має право в односторонньому порядку змінити ціну на Товар (партію Товару), що передана Постачальником Покупцю, але Покупцем не оплачена (п. 5.5 договору).

Згідно п.5.6. Договору доказом узгодження зміни ціни на товар з боку покупця є документи, що підтверджують отримання товару покупцем (довіреність на уповноважену особу та видаткова накладна.)

Посилаючись на п.5.5. Договору, кредитор заявив грошову вимогу в розмірі 38 733 998,48 грн.

Доказів узгодження нової ціни товару між кредитором і боржником матеріали справи не містять.

На запитання колегії суддів представник кредитора пояснив, що одностороннє право кредитора на зміну ціни товару не потребує ніяких узгоджень з боку боржника і не має обмежень, тому сума в розмірі 38 733 998,48 повинна бути прийнята судом як належна.

В свою чергу, у відзиві на заяву та у додаткових поясненнях до неї, боржник зазначає, що із заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, так і клопотань до неї неможливо точно визначити суму боргу, яка виникла у ході виконання договору №10-ПН поставки нафтопродуктів від 01.01.2018, а також неможливо встановити структуру заборгованості ТОВ "Сервіс ойл" перед ТОВ "Бест", що підтверджує існування спору про право.

Також боржник зазначає, що ТОВ "Сервіс ойл" подано позов до господарського суду Полтавської області з вимогами до ТОВ "БЕСТ", які стосуються умов договору №10-ПН поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів від 01.01.2018.

При розгляді заяви колегія суддів виходить з наступного.

Умови, порядок та підстави для здійснення провадження у справі з відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлює КУзПБ.

Частинами 1, 2 ст. 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований ст. 39 КУзПБ.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про:

- відкриття провадження у справі;

- відмову у відкритті провадження у справі.

Системний аналіз ст.ст. 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, від 15.10.2020 у справі №922/1174/20, від 22.09.021 у справі №911/2043/20, від 16.09.2020 у справі №911/593/20, на які посилається скаржник).

При цьому, якщо КУзПБ підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство прямо не визначені та з`ясовуються судом шляхом встановлення, на підставі доказів у справі, заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, визначених Законом (прямих або непрямих, загальних або спеціальних, тимчасових або не обмежених в часі, умовних або безумовних), то підстави для відмови у відкритті провадження прямо визначені в ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Тож, важливим елементом судового контролю при відкритті провадження у справі про банкрутство є встановлення обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Колегія суддів, проаналізувавши правовідносини, які склалися між сторонами спору, приходить до висновків про: а) неможливість верифікації (підтвердження чи спростування) розміру вимог кредитора в межах провадження справи про банкрутство, що є підставою для відмови у задоволенні заяви кредитора; б) наявність між сторонами спору про права,

Обставина неможливості оцінки і підтвердження судом вимог кредитора в розмірі 38 733 998,48 грн. очевидним чином випливає з нічим не обмеженого права кредитора змінювати ціну товару у односторонньому порядку, що означає, що кредитор має змогу заявити будь-який розмір вимог, який від забажає. Зокрема, сума вимог, сформована кредитором у даному спорі шляхом застосування одностороннього і необмеженого права на зміну ціни (38 млн. грн.), вдвічі перевищує розмір вимог, які можуть бути підтверджені арифметичним та логічним способом (19 млн. грн.).

Надаючи пояснення колегії суддів та обґрунтовуючи розмір односторонньо встановленої ціни, кредитор послався на використання ним висновку Полтавської ТПП від 12.07.2022 № 21-14-05/263 щодо ціни товару станом на 01.06.2022. Колегія суддів зазначає, що такий спосіб визначення ціни не передбачений договором сторін або законом, в силу чого є лише підтвердженням реалізації кредитором свого необмеженого права на зміну ціни товару в односторонньому порядку.

Також колегія суддів звертає увагу учасників спору на ту обставину, що посилання кредитора на висновок ТПП не є посиланням на доказ і не може мати доказової сили: кредитор при поданні заяви до суду не вважав за необхідне подати цей висновок ТПП суду в якості доказу, крім того, не надав можливості спростувати його іншій стороні спору, тому не може посилатися на зазначений висновок в обґрунтування своїх вимог.

Крім того, колегія суддів в цій частині керується приписами ст. 3 ЦК України (принцип розумності і справедливості) і зоровим глуздом, в силу чого звертає увагу учасників спору на очевидно маніпулятивний характер тверджень кредитора в цій частині. Так, за твердженням кредитора, у висновку ТПП зазначено, що середня дрібнооптова ціна дизпалива в Україні в наведений період часу склала 65 грн за літр. Між тим, дизельне пальне є ринковим товаром, який має публічні котирування, і колегія суддів може із впевненістю стверджувати, що такої ціни не існувало навіть у роздрібному продажу у будь-який суттєвий проміжок часу. Зокрема, ринкові котирування вартості дизельного пального відображені на відомих публічних агрегаторах даних - https://index.minfin.com.ua/ua/markets/fuel/2022-07/; https://auto.ria.com/uk/toplivo/ та ряді інших, з яких легко бачити, що такої ціни дизпалива у 2022 році в Україні не існувало.

Окрім викладеного, колегія суддів звертає увагу учасників спору на ту обставину, що математична і логічна перевірка ціни договору (верифікація суми кредиторських вимог) судом, який розглядає заяву про порушення справи про банкрутство неможлива в силу суперечності норм, якими сторони узгодили порядок зміни ціни товару.

Так, п.5.5. Договору передбачає необмежене право постачальника (кредитора) на односторонню зміну ціни товару. Між тим, наступний пункт договору, п. 5.6., передбачає порядок узгодження нової ціни покупцем (боржником), однак таким чином, який виключає будь-яке волевиявлення покупця. На переконання колегії суду зміст п. 5.6., де дієслово узгоджується поєднується із незворотною подією минулого, яка відбулася до зміни ціни постачальником (підписання накладної на отримання товару за первісною ціною), є прикладом логічного і юридичного нонсенсу.

Очевидно, що необмежене право зміни ціни договору в односторонньому порядку знищує економічний сенс будь-якої господарської угоди, оскільки робіть недосяжним прагнення іншої сторони щодо отримання очікуваного економічного результату.

На час вирішення колегією суддів даного спору жодна зі сторін не зверталася до суду із вимогою про тлумачення договору в порядку ст. 213 ЦК України, тому суперечність між п.п. 5.5. та 5.6. договору не усунена. Суд, який розглядає заяву про порушення справи про банкрутство, не може здійснити такого тлумачення з огляду на особливості процедур розгляду, передбачених КУзПБ.

За таких умов колегія суддів приходить до висновку про те, що суд позбавлений можливості підтвердити (верифікувати) заявлену кредитором суму вимог у розмірі 38 733 998,48 грн., що унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство.

Щодо наявності спору про право колегія суддів зазначає наступне.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

Верховний Суд зауважує, що поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тому вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути спору про право.

Юридичні факти - це певні життєві обставини, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

У постанові від 23.06.2020 у справі №910/1067/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора. Неврахування судами факту існування двох спорів про право, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" звернулося з позовом до ТОВ "БЕСТ" (справа №917/762/22) в якому просить:

- визнати відсутність права у ТОВ "БЕСТ" вимагати від ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" виконання грошових зобов`язань за договором №10-ПН поставки (купівлі - продажу) нафтопродуктів від 01.01.2018 шляхом перерахування ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" грошових коштів зі свого рахунку, відкритого в банківській установі на рахунок ТОВ "Бест", відкритий в банківській установі, як негайно, так і з встановленням ТОВ "Бест" будь-яких строків для перерахування грошових коштів, які не узгоджуються із постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року N 18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану;

- визнати відсутність права у ТОВ "БЕСТ" на застосування положень пункту 5.5 договору № 10-ПН поставки (купівлі - продажу) нафтопродуктів від 01.01.2018 про зміну в односторонньому порядку ціни Товару, що переданий ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ".

На даний час цей спір судом не розглянутий.

Апелянт (кредитор) в ході апеляційного перегляду спору посилався по правову позицію ВС (постанова КГС від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20), відповідно до якої спору про право не існує, якщо відповідний позов поданий боржником після подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів не може заперечувати корисність цієї правової позиції як засобу попередження недобросовісної процесуальної поведінки боржників, однак звертає увагу на надмірний формалізм позиції апелянта, який прямо суперечить нормам цивільного законодавства.

Так, відповідно до теорії права, моментом виникнення спору про право цивільне є момент порушення права, невизнання його третім особами чи виникнення необхідності захисту законного інтересу суб`єкта.

З цивільного закону прямо випливає, що момент виникнення спору про право цивільне завжди передує поданню позову. Наприклад, строк позовної даності починає сплив с моменту порушення права і переривається поданням позову (ст.ст. 256, 261, 264 ЦК України).

Слід зазначити, що право цивільне не обов`язково захищається шляхом подання позову і немає жодних резонів пов`язувати момент виникнення спору про право із поданням позову. Так, юрисдикційна форма захисту це захист цивільних прав державними чи уповноваженими державою органами. Юрисдикційна форма захисту означає можливість захисту цивільних прав у судовому чи адміністративному порядку. Неюрисдикційна форма захисту цивільного права це захист цивільного права самостійними діями уповноваженої особи без звернення до державних чи інших уповноважених органів. Така форма захисту має місце при самозахисті цивільних прав і при застосуванні уповноваженою особою заходів оперативного впливу.

Окрім позасудового захисту, спір про право цивільне виникає та існує також в наказному і виконавчому провадженні, де він ніяк не пов`язується із подією подання позову.

Також не зайвим буде згадати медіацію як засіб вирішення спору цивільного, яка у будь-якому випадку відбувається до подання позову до суду.

Тому, на переконання колегії суддів, надмірно формальне тлумачення питання існування спору про право (є позов, поданий до дати звернення кредитора до суду спір про право існує, немає такого позову спору про право не існує), несе більше ризиків, аніж переваг. Колегія суддів вважає, що висновок про наявність спору про право цивільне повинен ґрунтуватись не на виключно формальних ознаках (наявність чи відсутність позову), а на оцінці суперечностей у позиціях сторін та об`єктивній оцінці обставин спору.

У даному спорі як поведінка боржника, який заперечує проти вимог в розмірі 38 733 998,48 грн. і відмовився від виконання грошового зобов`язання на вказану суму, так і об`єктивний характер правовідносин сторін, який полягає у встановленні кредитором довільної суми боргу на власний розсуд, свідчить про те, що сума боргу не узгоджена сторонами, не може бути перевірена судом арифметичним чи логічним шляхом, а спір щодо розміру вимог кредитора не може бути вирішеній у підготовчих засіданнях за правилами КУзПБ.

І навпаки, застосування позиції, на який наполягає кредитор (апелянт) з невідворотністю призведе до затвердження судом суми кредиторських вимог, встановленої на власний розсуд кредитора, яка в принципі не може бути підтверджена або спростована даним судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що між сторонами існує спір по право, характер якого обумовлений односторонньою і довільною (на власний розсуд, без обмежень у розмірі) зміною ціни товару продавцем та незгодою покупця із такою ціною.

Щодо тверджень апелянта про те, що підписавши акт звірки взаєморозрахунків без зауважень, ТОВ «Сервіс ОЙЛ» визнав існування заборгованості в сумі 19304546, 29 грн., колегія суддів зазначає, що розмір вимог кредитора, зазначений у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство, вдвоє перевищує наведену у акті звіряння суму, тому можливість логічного і арифметичного підтвердження суми в розмірі 19304546, 29 грн. жодним чином не підтверджує кредиторських вимог заявника в розмірі 38 733 998,48 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене та враховуючи, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було дотримано норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а тому ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 слід залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "БЕСТ" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/653/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.12.2022

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк