ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3603/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до Фізичної особи-підприємця Таранця Дмитра Євгеновича (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця Таранця Дмитра Євгеновича про стягнення заборгованості в розмірі 5308,16грн, з якої: 3860,04грн основна заборгованість, 1246,02грн інфляційні втрати, 202,10грн 3% річних. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста №138-3-2020 від 01.06.2020 в частині своєчасної та повної оплати за користування об`єктом благоустрою у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у загальній сумі 3860,04грн на яку позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 1246,02грн та 3% річних - 202,10грн за загальний період з 16.01.2021 по 14.10.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час, ухвала суду від 21.10.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

В той же час, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Однак, у зв`язку з відсутністю офіційної електронної адреси у відповідача, його було повідомлено про розгляд справи телефонограмами, які отримано відповідачем 24.10.2022 та 19.12.2022 (а.с. 46, 47 том 1).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Отже, судом були вчинені всі можливі заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи.

Слід відзначити, що в матеріалах справи міститься доказ направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками (а.с. 9-10 том 1), яка не була отримана останнім та повернута відправнику (позивачу) 10.11.2022 у зв`язку із "закінченням встановленого терміну зберігання", що підтверджується інформацію з офіційного сайту АТ "Укрпошта" за трек №360 (а.с. 48 том 1).

Згідно з частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Станом на 21.12.2022 відповідач відзив на позов не надав.

Таким чином, відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 між Комунальним підприємством "Дніпротранскомплекс" Дніпровської міської ради (далі сторона-1, правонаступник позивач) та Фізичною особою-підприємцем Таранцем Дмитром Євгеновичем (далі сторона-2, відповідач) укладено договір №138-3-2020 передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору сторона-1, що діє від власного імені, на підставі повноважень, наданих територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, надає стороні-2 зупиночний комплекс (надалі об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі), а сторона-2 приймає в строкове платне користування об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, а саме: частину об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Криворізька, біля буд. 16А, площею 6,0кв.м. (Додаток 1), для утримання в належному стані місць очікування пасажирами громадського транспорту та використання з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства України.

Право на використання об`єкту благоустрою виникає у сторони-2 з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкту благоустрою у використання і діє до закінчення терміну дії цього договору (п. 2.2 договору).

Сторона-1 визначає плату під час оформлення договору та має право її змінювати протягом дії договору у разі внесення змін до розрахункових даних (п. 3.1 договору).

Розмір плати розраховується відповідно до калькуляції вартості плати за тимчасове використання об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі м. Дніпра (Додаток 3), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що плата за використання об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється щомісячно. Розмір плати у кожному календарному місяці визначається шляхом множення кількості календарних днів у відповідному місяці на розмір плати за один календарний день використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі. Індексація плати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за погодженням сторін один раз на рік шляхом коригування плати за останній місяць року з урахуванням індексу інфляції за весь поточний рік.

Згідно з п. 3.4 договору оплата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі у другому та кожному наступному місяці дії договору здійснюється стороною-2 щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця і не залежить від наслідків господарської діяльності сторони-2. Перерахування плати здійснюється стороною-2 на поточний рахунок сторони-1, визначений у реквізитах цього договору, або інший рахунок, повідомлений стороною-1 стороні-2 письмово. У призначені платежу зазначається дата і номер цього договору. Оплата за використання об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Наднормативна сума плати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі, що надійшла стороні-1, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок наступних платежів (п. 3.5 договору).

Сторона-2 зобов`язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі та здійснювати відшкодування витрат щодо утримання і експлуатації об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі (п. 6.3 договору).

Цей договір набирає чинності з 01.06.2020 та діє до 31.12.2020, а в частині обов`язку сторони-2 щодо здійснення розрахунків та сплати штрафних санкцій та пені до повного виконання стороною-2 зазначених зобов`язань (п. 12.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Додатковою угодою №2 від 23.10.2020 сторони дійшли згоди викласти пункт 12.1 договору в новій редакції: "Цей договір набирає чинності з 01.01.2021 та діє до 31.12.2021, а в частині обов`язку сторони-2 щодо здійснення розрахунків та сплати штрафних санкцій та пені до повного виконання стороною-2 зазначених зобов`язань" (а.с. 34 том 1).

10.02.2021 року Дніпровською міською радою прийнято рішення № 6/3 "Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради та її виконавчих органів", відповідно до пункту 9.24 якого реорганізовано Комунальне підприємство "Дніпротранскомплекс" Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Дніпродорсервіс" Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство "Міські причали" Дніпровської міської ради шляхом їх приєднання до Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та змінено найменування новоствореного комунального підприємства на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (а.с.37-41 том 1).

Так, у зв`язку із зміною балансоутримувача сторони уклали додаткову угоду №1 від 31.05.2021 до договору, відповідно до умов якої змінили у тексті договору сторону-1: КП "Дніпротранскомплекс" Дніпровської міської ради на КП "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (а.с. 35 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних умов договору, 01.06.2020 між сторонами складено акт приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі відповідно до умов якого сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Криворізька, біля буд. 16А, площею 6,0кв.м (а.с. 22 том 1).

При цьому, відповідно до умов пункту 2.3 договору, у разі припинення договору об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі повертається протягом 5-ти календарних днів з дати припинення договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що сторона-2 зобов`язана повернути об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі за актом приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі, підписаним сторонами. Об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Відповідно до пункту 2.5 договору обов`язок щодо складання акту приймання-передачі та при поверненні об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі в користування покладається на сторону-1, а при поверненні об`єкта з користування - на сторону-2.

Доказів повернення майна стороні-1 по договору матеріали справи не містять.

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради посилається на те, що Фізична особа-підприємець Таранець Дмитро Євгенович не здійснив своєчасну оплату за використання об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 3860,04грн за період з 01.01.2021 по 31.10.2021.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 3860,04грн основної заборгованості, 1246,02грн інфляційних втрат, 202,10грн 3% річних.

Предметом доказування у даній справі є наявність обставин укладання договору, факту надання в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста, строк оплати, наявність прострочення оплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Враховуючи викладене, спірний договір є оплатним.

Як було вказано вище, розмір плати розраховується відповідно до калькуляції вартості плати за тимчасове використання об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі м. Дніпра (Додаток 3), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.2 договору).

Сторони підписали калькуляцію №138-3-2020 від 01.06.2020 вартості плати за тимчасове використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста не за цільовим призначенням (додаток 3 до договору №138-3-2020 від 01.06.2020), відповідно до якої плата за право використання об`єкту благоустрою: м. Дніпро, вулиця Криворізька, біля будинку 16А, площею 6,0 кв.м. складає 60,48грн за один день користування.

Як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, позивач заявив до стягнення заборгованість з плати за користування об`єктом за період з 01.01.2021 по 30.10.2021, яка з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, складає 3860,04грн.

З огляду на положення пункту 3.4 договору, строк оплати є таким, що настав.

Доказів внесення плати за користування об`єктом за період з 01.01.2021 по 30.10.2021 в сумі 3860,04грн матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за період користування об`єктом з 01.01.2021 по 30.10.2021 в сумі 3860,04грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3860,04грн заборгованості з оплати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних, відповідно до розрахунку, викладеного у позовній заяві (а.с. 6 том 1).

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 202,10грн за загальний період з 16.01.2020 по 14.10.2022 та інфляційні втрати у розмірі 1246,02грн за період з січня 2021 року по жовтень 2022 року.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Як вбачається із розрахунку позивача, який міститься у позовній заяві, позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати на всю суму заборгованості 3860,04грн починаючи з 16.01.2021 по 14.10.2022.

Між тим, станом на 16.01.2021 виникло прострочення з оплати лише у сумі 1874,88грн (за січень 2021 року), прострочення у сумі 3860,04грн виникло відповідно 16.10.2021, оскільки це сума заборгованості яка виникла за тимчасове використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста за загальний період з 01.01.2021 по 30.10.2021, з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Зазначене вбачається з розрахунку заборгованості позивача (а.с. 36 том 1).

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості 3860,04грн повинно здійснюватися з 16.10.2021.

За результатом здійсненого судом перерахунку та в межах позовних вимог заявлені позивачем до стягнення 3% річних підлягають зменшенню й будуть фактично становити 115,48грн за період з 16.10.2021 по 14.10.2022 із заборгованості у сумі 3860,04грн.

Із зазначених підстав підлягають зменшенню і заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати, які з урахуванням здійсненого судом перерахунку будуть становити 907,70грн за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року із заборгованості у сумі 3860,04грн.

За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 4883,22грн, з яких: 3860,04грн - основний борг, 115,48грн - 3% річних, 907,70грн - інфляційні втрати.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 2282,39грн (4883,22 х 2481,00/5308,16 = 2282,39).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Таранця Дмитра Євгеновича про стягнення заборгованості в розмірі 5308,16грн, з якої: 3860,04грн основна заборгованість, 1246,02грн інфляційні втрати, 202,10грн 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Таранця Дмитра Євгеновича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 8, ідентифікаційний код 23357437) 3860,04грн - основного боргу, 115,48грн - 3% річних, 907,70грн - інфляційних втрат, 2282,39грн - судового збору.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Таранця Дмитра Євгеновича на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради 86,62грн - 3% річних, 338,32грн інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 21.12.2022.

Суддя В.О. Татарчук