ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2757/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши матеріали вх.№2851/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Форт-Бір-Плюс (21001, м. Вінниця, вул. Янгеля Академіка, 4, приміщення 2, )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 10 758,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 товариство з обмеженою відповідальністю Форт-Бір-Плюс звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача 10 758,06 грн. заборгованості, у тому числі: 6 184,17 грн. основної заборгованості, 1 101,60 грн. інфляційних витрат, 1 443,35 грн. 20% річних, 2 028,94 грн. - пені, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №580 від 11.07.2021, в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

18.10.2022 Господарським судом Одеської області було скеровано запит №916/2757/22/4474/2022 на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , на який отримано відповідь (23409/22 від 21.10.2022р.), відповідно до якої було повідомлено суд, що ОСОБА_1 з 08.06.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2757/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.10.2022 була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу: м. Одеса, вул. Л.Толстого,7, яка надана відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області у відповіді на відповідний запит суду.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою "адресант відсутній за вказаною адресою", про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (вх.№18948/22 від 03.11.2022).

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

11.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Форт-Бір-Плюс (продавець) та ФОП Вівтюк Іваном Петровичем (покупець) було укладено договір поставки №480, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах цього договору товар, партіями згідно із замовленнями останнього, за діючими цінами на момент відвантаження.

Згідно п.1.2 договору, найменування, асортимент, кількість і ціна товару визначаються за домовленістю сторін і вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Особа, що підписала видаткову накладну від імені покупця, має всі повноваження за погодженням даних умов (найменування, асортименту, кількості, ціни, а також місця, дати та часу поставки) від імені покупця.

Повноваження особи, яка підписує видаткову накладну можуть підтверджуватись довіреністю або актом органу юридичної особи (наказ підприємства про уповноваження особи) у відповідності до п.2.5 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (з урахуванням змін внесених Наказом Міністерства Фінансів України від 30.09.2014 №987) або надання продавцю письмовим повідомленням із зразком печатки (штампу), яким на документах про прийняття товару (накладна, товарно-транспортна накладна, будь-який інший документ) завірятиметься підпис матеріально відповідальної особи покупця (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 1.4. договору документи, оформлені відповідно до умов, передбачених п. 1.2. цього договору, є належним доказом належного виконання зобов`язання продавця з поставки товару, погодження асортименту, кількості, ціни товару, а також місця, дату та час поставки уповноваженою особою покупця і прийняття товару покупцем. Покупець зобов`язаний негайно, у термін не більше 12 годин, повідомити продавця про анулювання наданого права підпису конкретної особи. У разі відсутності такого повідомлення, вважається, що продавець погодив умови договору і передав товар належному особі.

Разом з товаром продавець передає покупцеві наступні документи: видаткова накладна та товарно-транспортна накладна, податкова накладна, копії посвідчення якості та сертифікату відповідності (п.1.5 договору).

Згідно п. 2.5. договору, приймання всієї партії товару за якістю і кількістю проводиться покупцем в момент передачі товару від продавця до покупця в порядку і строки, встановлені чинним законодавством України. Після підписання представником покупця документів про прийняття товару (видаткової накладної) претензії по кількості і асортименту поставленого товару продавцем не приймаються.

Відповідно до п.3.3 договору, термін оплати за отриманий товар: - 100% передоплати; - відстрочка платежу на 7 (сім) календарних днів з пня прийняття товару покупцем.

Гранична сума заборгованості покупця за отриманий на умовах відстрочення платежу товар встановлюється в розмірі не більше 10 000 грн. При перевищені зазначеної суми відвантаження товару продавцем призупиняється без застосування до нього будь-яких видів відповідальності (п.3.4 договору).

Згідно п.7.3 договору, у разі несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який стягується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, а також 20% річних.

Відповідно до п. 10.1 договору, даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом двох років з дати укладення, а за грошовими зобов`язаннями - до їх повного виконання. З дати набрання чинності даного договору попередній аналогічний договір (договори) поставки, а також листи, протоколи з цього питання втрачають свою силу і сторони керуються умовами цього Договору. Якщо за один місяць до закінчення терміну цього Договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цього Договору, він автоматично продовжує свою дію кожний раз до 31 грудня наступного року включно.

На підтвердження виконання умов договору поставки №480 від 11.06.2021 позивачем, в якості поставки відповідачу товару - на загальну суму 6 184,17 грн, надано до матеріалів справи видаткові накладні: №ОБП-024440 від 28.07.2021 на суму 2 661,50 грн та № ОБП-026134 від 11.08.2021 на суму 3 552,67 грн. При цьому, відповідач за отриманий товар не розрахувався.

З огляду на несплату заборгованості за договором поставки №480 від 11.06.2021, позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення 6 184,17 грн. основної заборгованості, 1 101,60 грн. інфляційних витрат, 1 443,35 грн. 20% річних та 2 028,94 грн. - пені

З інформації у відкритих джерелах вбачається, що 23.11.2021 ФОП Вівтюк Іван Петрович припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням, про що внесено запис №004095021.

Відомості з відкритих джерел судом приймаються до уваги, з огляду на те, що наразі в Україні введено воєнний стан, внаслідок чого, зокрема, обмежено доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у зв`язку із проведенням технічних робіт.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.1 ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею, як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. по справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Судом враховано, що припинення підприємницької діяльності ФОП Вівтюк Івана Петровича не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо господарського договору, який укладений між суб`єктами господарської діяльності.

Тобто, стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі її підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №760/13915/18 від 26.06.2019р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2021 між ТОВ Форт-Бір-Плюс (продавець) та ФОП Вівтюк Іваном Петровичем (покупець) було укладено договір поставки №480, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах цього договору товар, партіями згідно із замовленнями останнього, за діючими цінами на момент відвантаження.

Отже, з моменту укладання договору №480 від 11.06.2021 між сторонами виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору поставки.

Згідно з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно п.1.2 договору, найменування, асортимент, кількість і ціна товару визначаються за домовленістю сторін і вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Особа, що підписала видаткову накладну від імені покупця, має всі повноваження за погодженням даних умов (найменування, асортименту, кількості, ціни, а також місця, дати та часу поставки) від імені покупця.

На підтвердження виконання умов договору поставки №480 від 11.06.2021 позивачем, в якості поставки відповідачу товару - на загальну суму 6 184,17 грн, надано до матеріалів справи видаткові накладні: №ОБП-024440 від 28.07.2021 на суму 2 661,50 грн та № ОБП-026134 від 11.08.2021 на суму 3 552,67 грн, - за відомостями у яких постачальником є ТОВ Форт-Бір-Плюс; одержувачем ФОП Вівтюк І.П.; договір №480 від 11.06.2021; адреса доставки Одеса, вул. Одарія 12; розрахунок безготівковий.

Згідно приписів п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", за якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань за правочинами, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Нормою, запровадженою статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п.2.4 вищезазначеного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Ці положення щодо обов`язкових реквізитів первинного документа зазначені і в ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Судом встановлено, у видаткових накладних: №ОБП-024440 від 28.07.2021 та № ОБП-026134 від 11.08.2021 в графі „Отримав (ла) наявний підпис, однак без зазначення прізвища, ініціалів особи та посади, відповідальної за здійснення вказаних господарських операцій.

Натомість, п. 1.3 договору, сторонами погоджено, що повноваження особи, яка підписує видаткову накладну можуть підтверджуватись довіреністю або актом органу юридичної особи (наказ підприємства про уповноваження особи) у відповідності до п.2.5 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (з урахуванням змін внесених Наказом Міністерства Фінансів України від 30.09.2014 №987) або надання продавцю письмовим повідомленням із зразком печатки (штампу), яким на документах про прийняття товару (накладна, товарно-транспортна накладна, будь-який інший документ) завірятиметься підпис матеріально відповідальної особи покупця.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. (ст.237, 238 ЦК України).

З вищезазначених норм вбачається, що довіреністю є письмовий документ, який містить перелік прав, які має представник вчиняти від імені іншої особи, зокрема юридичної особи.

Таким чином, представник від імені юридичної особи має право вчиняти не будь-які дії, а лише ті, що обмовлені змістом виданої на його ім`я довіреністю. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Для постачальника довіреність є підставою для відпуску цінностей одержувачу. Без довіреності не може бути створений (виписаний, підписаний) інший первинний документ - товарно-транспортна накладна на відпуск цінностей, який є дозволом на здійснення господарської операції з відпуску цінностей та підставою для її бухгалтерського обліку. В зв`язку з цим факт поставки товару по цій накладній і відповідно - виникнення у відповідача обов`язку сплатити за нього, - не можна визнати доведеним.

При цьому, позивачем до матеріали справи не надано довіреності або іншого документу, як - то передбачено п. 1.3 договору, відповідно до якого ФОП Вівтюк І.П. уповноважував відповідну особу на підписання видаткових накладних №ОБП-024440 від 28.07.2021 на суму 2 661,50 грн та № ОБП-026134 від 11.08.2021 на суму 3 552,67 грн та здійснення господарської операції (прийняття товару) від імені відповідача.

Водночас, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суду у розгляді справи, окрім обставин оформлення первинних документів, необхідно дослідити факт наявності або відсутності реального руху такого товару.

У разі дефектів первинних документів або невизнання стороною факту поставки спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити цей факт іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення такої поставки.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 04.11.2019 у справі №905/49/15 та від 04.07.2018 у справі №908/733/16.

Проте, будь-яких інших доказів, які б переконливо засвідчували факт поставки товару та прийняття такого товару саме відповідачем (а не будь-якою іншою особою) за спірними видатковими накладними, зокрема, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, позивачем до матеріали справи не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ТОВ Форт-Бір-Плюс не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі відповідачу товару на загальну суму 6 184,17 грн, а отже, і виникнення у відповідача обов`язку цей товар оплатити, на підставі чого заявлені позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищезазначене, відсутні також підстави для задоволення похідних вимог у вигляді стягнення інфляційних витрат, 20% річних та пені.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.І.Мостепаненко

Повний текст рішення складено 22 грудня 2022 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко