РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2022Справа № 910/10724/22

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 6 704,06 грн,

за участю представників:

Товариства: не з`явився;

Бюро: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) 6 704,06 грн пені, посилаючись на те, що відповідно до підпункту ґ) пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) на відповідача покладено обов`язок з відшкодування вказаної штрафної санкції за рахунок фонду захисту потерпілих у зв`язку із недостатністю коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, який визнаний банкрутом - Приватного акціонерного товариства "СК Україна" (далі - ПрАТ "СК "Україна"). Тому, керуючись статтею 992 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив суд стягнути з МТСБУ вищезазначену неустойку, нараховану на суму завданого збитку в розмірі 26 816,24 грн, за період з 26 січня 2016 року по 2 березня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

10 листопада 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача від 7 листопада 2022 року про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 листопада 2022 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10724/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін та призначено судове засідання на 8 грудня 2022 року.

28 листопада 2022 року на адресу суду від МТСБУ надійшов відзив на позов від 22 листопада 2022 року № 983/1, у якому відповідач заперечував проти задоволення позову, виходячи з того, що позивачем не надано доказів звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Україна", внаслідок чого строк заявленої до стягнення пені неможливо обрахувати. Крім того, покладаючи на МТСБУ обов`язок з відшкодування вказаної штрафної санкції, Товариство намагається притягнути до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання щодо нього, хоча відповідальність має індивідуальний характер та ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за іншу особу. На думку МТСБУ, пеня - це відповідальність страховика-банкрута за порушення його грошового зобов`язання, які ухвалою суду в банкрутній справі визнано погашеними. Така відповідальність не входить до зобов`язань МСТБУ, передбачених підпунктом ґ) пункту 41.1. статті 41 Закону. Позивачу за договором про відступлення права вимоги виплати страхового відшкодування не переходило право вимоги щодо вказаної штрафної санкції. Отже, звернення з даним позовом є безпідставним та не ґрунтується на умовах договору відступлення. Також МТСБУ вказало на те, що зобов`язання страховика-банкрута (ПрАТ "СК "України") за договором обов`язкового страхування - це винятково виплата страхового відшкодування. Саме це зобов`язання, визначене вказаним підпунктом статті 41 Закону, покладається на МТСБУ. У той же час, пеня - це штрафна санкція, вид відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що в силу приписів Закону не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Також у відзиві МТСБУ просило застосувати позовну давність.

У той же день від МТСБУ надійшла заява від 22 листопада 2022 року № 983/21 про зупинення провадження у цій справі до закінчення касаційного перегляду справи № 910/16820/21. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

У судове засідання 8 грудня 2022 року сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від вказаної дати розгляд справи відкладено на 22 грудня 2022 року.

12 грудня 2022 року через систему "Електронний суд" позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Також у своєму клопотанні Товариство вказало, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

13 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшла відповідь на відзив від 12 грудня 2022 року, у якій позивач заперечував проти доводів відповідача.

У судове засідання 22 грудня 2022 року сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних інших клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2015 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Mini Cooper", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по мосту імені Євгена Патона в сторону проспекту Воз`єднання в місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, чим спричинив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Polo", державний номерний знак НОМЕР_2 , який зіткнувся з автомобілем "Nissan", державний номерний знак НОМЕР_3 , порушивши при цьому пункт 13.1. Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 755/16707/15-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 травня 2022 року в справі № 910/1358/22 за позовом Товариства до МТСБУ про стягнення 1 688,32 трьох процентів річних та 6 919,68 грн інфляційних втрат, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2022 року, вказані вимоги задоволено.

Судом встановлено, що пошкоджений автомобіль "Nissan", державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3762135 у ПрАТ "СК "Україна".

Відповідно до звіту про оцінку від 30 жовтня 2015 року № 2265 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Nissan", державний номерний знак НОМЕР_3 , у результаті вказаної ДТП, становить 33 379,49 грн.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СК "Україна" заяву про страхове відшкодування.

16 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем Шиян Д.С. (далі - ФОП Шиян Д.С.) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, на підставі якого ОСОБА_2 відступив ФОП Шиян Д.С. право вимоги в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаної ДТП, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної майнової шкоди від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ (у випадку, передбаченому Законом).

Пунктом 1.3. договору відступлення передбачено, що за цим правочином передається право вимоги на суму 26 816,24 грн.

9 лютого 2017 року між ФОП Шиян (клієнт) та Товариством (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 2/09-02/2017, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку № 1 до цього договору.

У пункті 5 додатку № 1 до вказаного договору вказано розмір переданого права: 26 816,24 грн; зобов`язана особа: ОСОБА_1.; страховий поліс: АІ/3762135 ПрАТ "СК "Україна".

Відповідно до пункту 1.2. договору факторингу в силу цього договору Товариство займає місце ФОП Шиян (як кредитора) у зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойки у повному обсязі.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є: ОСОБА_1. (пункт 5 додатку №1 до договору); страхова компанія ПрАТ "СК "Україна"; МТСБУ в порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Товариство зазначило, що, починаючи з 9 лютого 2017 року, кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування № АІ/3762135, яке виникло в результаті ДТП, є Товариство.

Також позивач вказав на те, що страховик, порушуючи умови договору страхування (полісу) № АІ/3762135, до 26 січня 2016 року не здійснив виплату грошового зобов`язання за заявою ОСОБА_2 .

Як було встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 26 травня 2022 року в справі № 910/1358/22 та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 березня 2018 року було відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна".

19 вересня 2018 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва в справі № 910/842/18 про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна", в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № АІ/3762135.

Позивачем було подано заяву з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 14 268 524,30 грн. Заявлені кредитором вимоги складалися із заборгованості по відшкодуванню шкоди у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

19 жовтня 2018 року Товариство подало уточнення до заяви про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" у справі № 910/842/18, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № АІ/3762135. Уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості ПрАТ "СК "Україна" перед Товариством.

Грошові вимоги Товариства до ПрАТ "СК "Україна" у зобов`язанні були визнані в повному обсязі та внесені до реєстру кредиторів згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 15 червня 2018 року в справі № 910/842/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2019 року в справі № 910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

Вказаною ухвалою встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, які підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, для задоволення вимог його кредиторів.

12 вересня 2019 року в зв`язку з ліквідацією ПрАТ "СК "Україна" позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату відшкодування в сумі суму 42 128,30 грн, з яких: 26 816,24 грн - розмір завданого збитку, 1 688,32 грн - три проценти річних, 6 919,68 грн - інфляційні втрати, 6 704,06 грн - пеня.

20 вересня 2019 року відповідачем було частково виконано зобов`язання за договором страхування № АІ/3762135, здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 26 816,24 грн.

У січні 2022 року Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з МТСБУ 1 688,32 грн трьох процентів річних та 6 919,68 грн інфляційних втрат.

Рішенням вказаного суду від 26 травня 2022 року в справі № 910/1358/22 зазначений позов Товариства задоволено повністю.

Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Водночас, пунктом 2.1. статті 2 Закону чітко визначено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ, потерпілі (стаття 4 Закону).

Згідно з положеннями пункту 39.1. статті 39 Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Пунктом 39.2. статті 39 Закону визначено, що одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (підпункт 39.2.1.).

Відповідно до підпункту ґ) пункту 41.1. статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує виключно шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом а) пункту 41.2. статті 41 Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує лише шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За положеннями пункту 22.1. статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну (пункт 22.2. статті 22 Закону).

За приписами статті 29 Закону в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, вказаними нормами Закону, який є спеціальним актом чітко встановлено, що МТСБУ у разі недостатності коштів страховика за рахунок відповідних фондів відшкодовує виключно шкоду, заподіяною внаслідок ДТП. Така шкода може бути завдана майну, здоров`ю або життю.

Зі змісту договору обов`язкового страхування № АІ/3762135 від 25 жовтня 2014 року вбачається, що ПрАТ "СК "України" взяло на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, заподіяної майну, ліміт якої становить 150 000,00 грн.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також як вбачається зі змісту договору відступлення права вимоги від 16 лютого 2017 року до ФОП Шиян Д.С. перейшло право вимоги саме в розмірі страхового відшкодування - 26 816,24 грн.

У межах вказаної суми перейшло право вимоги від ФОП Шиян Д.С. до Товариства і сума вказаного страхового відшкодування була сплачена МТСБУ на користь позивача 20 вересня 2019 року в добровільному порядку та у визначені Законом строки.

За положеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, неустойка може виникати або підставі договору, або на підставі закону.

Судом встановлено, що положеннями договору обов`язкового страхування № АІ/3762135 не передбачено зобов`язання з нарахування та сплати неустойки.

Пеня, яку просить стягнути позивач, встановлена пунктом 36.5. Закону, згідно якою за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У той же час, пунктом 20.3. Закону чітко встановлено, що в разі недостатності коштів страховика або його ліквідації, МТСБУ приймає на себе виключно обов`язки, які виникають на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак пеня, яку просить стягнути позивач, встановлена не вказаним договором, а Законом.

Також суд звертає увагу на те, що згідно приписам статті 36 Закону нарахування пені відбувається за наявності вини.

Пеня в розмірі 6 704,06 грн нарахована в період з 26 січня 2016 року (закінчення 90-денного строку для виплати страхового відшкодування ПрАТ "СК "Україна") по 2 березня 2018 року (відкриття провадження в справі про банкрутство ПрАТ "СК "Україна"). Отже, вказане прострочення з виплати страхового відшкодування відбулось не з вини МТСБУ, а страховика.

Оскільки МТСБУ за підпунктом ґ) пункту 41.1. статті 41 Закону, на який посилається позивач, відшкодовує виключно шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю, життю та майну, вимога позивача про стягнення з МТСБУ пені, нарахованої внаслідок несвоєчасного виконання ПрАТ "СК "Україна" покладеного на нього обов`язку по виплаті страхового відшкодування, є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Судом враховано висновки, викладені в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 7 вересня 2021 року № 910/14293/19 щодо покладення обов`язку на МТСБУ відшкодовувати пеню, нараховану за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування.

Проте дані висновки не були покладені в основу цього рішення, оскільки вони не узгоджуються з імперативним приписами статей 20, 36, 41 Закону.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заявлене МТСБУ клопотання про застосування позовної давності судом не розглядається, оскільки цей позов не підлягає задоволенню в зв`язку з його необґрунтованістю.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, у задоволенні позову Товариства слід відмовити в зв`язку з його безпідставністю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22 грудня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко