ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19.12.2022 Справа №905/600/22
Господарський суд Донецької області у складі судді Кучерявої О.О.

при секретарі судового засідання Лукашенко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк», Донецька область, с.Нове

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб», Донецька область, м. Дружківка

про стягнення 4 415 776,74 гривень

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» про стягнення заборгованості у розмірі 4 425 776,74 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №2704/2021 від 27.01.2021 в частині оплати за поставлений товар. Позивач зазначає, що на адресу відповідача протягом березня 2022 року було відвантажено товар на суму 3 699 401 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах позовної заяви копіями видаткових накладних, товаро-транспортних накладних тощо. Додатково до основної суми заборгованості нараховано: 208 696,99 гривень - пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 470 914,41 гривень - інфляційні витрати за весь час прострочення та 36 763,96 гривень - три проценти річних від простроченої суми, всього 4 425 776,74 гривень.

Разом із позовом від Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (у тому числі, але не обмежуючись, рахунком ІВАN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», МФО 335548) в усіх банківських установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову, в межах ціни позову 4 425 776,74 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.02.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Кучеряву О.О.

Ухвалою суду від 01.08.2022 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/600/22; справу №905/600/22 розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначити на 31.08.2022 об 11:00 год. Встановлено учасникам справа строки для надання заяв по суті справи, доказів тощо.

Ухвалою суду від 01.08.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (; місцезнаходження: 84206, Донецька область, м. Дружківка, вул. Лізи Чайкіної, 56) (у тому числі, але не обмежуючись, рахунком ІВАN: НОМЕР_2 у АТ КБ «ПриватБанк», МФО 335548) в усіх банківських установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову в межах ціни позову (4 425 776,74 гривень).

29.08.2022 від представника відповідача на електрону пошту суду надійшло клопотання, в якому останній підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити та просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 31.08.2022 відкладено підготовче засідання на 29.09.2022 об 11:00 год. Продовжено сторонам строк на подання заяв по суті справи, доказів.

08.09.2022 від представника відповідача на електрону пошту суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення на адресу відповідача ухвал суду по справі.

Ухвалою суду від 29.09.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 01.11.2022. Відкладено підготовче засідання на 20.10.2022 о 12:00 год. та продовжено сторонам строк на подання заяв по суті справи, доказів.

17.10.2022 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач здійснює діяльність на потужностях, розташованих в м.Дружківка Донецької області, де йдуть бойові дії, через що обмежений доступ до мереж Інтернет, документів щодо господарської діяльності, реєстрів, які стосуються поставок за період до 24.02.2022. На підставі чого отримати інформацію щодо відсутності реєстрації позивачем податкових накладних за договором та копії документів по поставці за договором, акт звірки взаєморахунків з 1С, відповідач мав можливість тільки 17.10.2022 у зв`язку з чим просить суд прийняти за поважні підстави пропуску строку на надання відзиву на позовну заяву.

Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав. Відповідач посилається на те, що позивач не зареєстрував податкові накладні по поставкам за Договором з 11.02.2022 року по 18.04.2022 року на суму 3 210 890,30 гривень, тому вважає, що ТОВ «Домашній хліб» у відповідності до п.5.6 Договору, правомірно утримують вищевказану суму. Також вказує, що Умовами Договору не встановлений зв`язок, між повідомленням про утримання та самим утриманням. Тобто, сторони не узгодили, що у разі не отримання такого повідомлення ТОВ «Домашній хліб» втрачає право на таке утримання.

20.10.2022 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 20.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження, на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відкладено підготовче засідання на 21.11.2022 о 12:00 год. Підстави пропуску строку на надання відповідачем відзиву на позовну заяву визнано поважними, поновлено відповідачу процесуальний строк для надання відзиву. Продовжено сторонам строк на подання заяв по суті справи, доказів.

01.11.2022 на електрону пошту суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.11.2022 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява, в якій останній просить суд провести підготовче судове засідання без його участі, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 21.11.2022 закрито підготовче провадження у справі №905/600/22 та призначено розгляд справи по суті на 19.12.2022 об 11:00 год.

Представником позивача 12.12.2022 через підсистему «Електронний суд» надано клопотання про долучення до матеріалів справи документи в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 90 000 грн, а саме: акту приймання-передачі послуг від 12.12.2022 до договору про надання правової допомоги від 18.07.2022; копію платіжної інструкції №892 від 04.08.2022.

13.12.2022 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги, також зазначив про допущену у позовній заяві арифметичну помилку. Зазначив, що в тексті позовної заяви зазначено загальну суму заборгованості 4 425 776, 74 грн, замість 4 415 776, 74 грн.

У судове засідання сторони 19.12.2022 не з`явились, про дату та час судового засідання належним чином повідомленні.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Додатково повідомляю, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в країні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.

Указом Президента України «Про продовження строку воєнного стану в Україні від 17 травня 2022 року №341/2022 року №341/2011, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Під час воєнного стану Господарський суд Донецької області виконує свою роботу у дистанційному режимі.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» від 28.02.22 №20 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду. Згідно наказу Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В

27.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (далі покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» (далі постачальник, позивач) укладений договір №2704/2021, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах цього договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити сировину - борошно пшеничне, борошно житнє, борошно гречане та солод житній ферментований (далі - «товар»).

Відповідно до п.1.2 договору найменування, кількість, код товару згідно з УКТЗЕД (для товарів, ввезених на митну територію України), ціна товару, умови і строк (період) поставки визначаються в Специфікаціях, які після підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, є невід`ємними частинами цього договору.

Супровідними документами за цим договором вважаються: рахунок, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Документами, що підтверджують якість товару, є: посвідчення про якість борошна, копія протоколу випробувань на показники безпеки (п.1.3 договору).

Розділом 3 договору сторони передбачили порядок розрахунків, зокрема, відповідно до п.3.1 договору загальна вартість за цим договором складається з вартості поставок товару (партій товару), закріплених в Специфікаціях до цього договору.

Покупець здійснює оплату за безготівковим розрахунком з використанням платіжних доручень на підставі рахунків постачальника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту передачі товару, якщо інший порядок оплати не передбачено у відповідній Специфікації. Банківськими днями вважаються дні роботи банківських установ, які обслуговують покупця (п.3.2 договору).

Згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.4. договору, у разі невиконання сторонами грошових зобов`язань, незалежно від природи їх виникнення, винна сторона сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення зобов`язань, від суми порушеного зобов`язання, за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до умов цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін і діє в частині виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару до « 31» грудня 2022 року включно, а по взаєморозрахунках - до повного виконання своїх зобов`язань кожної із сторін (п.8.1 договору).

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірника договору №2704/2021 від 27.04.2021, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що, за умовами цього договору, свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписані специфікації до договору з накладенням електронного підпису сторін та електронної печатки, переданих засобами програмного забезпечення «FlyDoc», що підтверджено автоматично сформованою квитанцією, а саме:

- №41 від 11.02.2022 на постачання борошна пшеничного вищого ґатунку обсягом 165,0 т., борошна пшеничного першого ґатунку обсягом 360,0 т. та борошна пшеничного першого ґатунку обсягом 11,0 т., на загальну суму 6 771 199,30 гривень, у тому числі ПДВ;

- №42 від 14.02.2022 на постачання борошна пшеничного вищого ґатунку обсягом 56,0 т., борошна пшеничного першого ґатунку обсягом 180,0 т. та борошна пшеничного першого ґатунку обсягом 11,0 т., на загальну суму 3 123 840,72 гривень, у тому числі ПДВ;

- №43 від 18.03.2022 на постачання борошна пшеничного першого ґатунку обсягом 270,0 т., на загальну суму 3 474 900,00 гривень, у тому числі ПДВ.

Позивач зазначає, що у березні 2022 року на підставі погоджених покупцем специфікацій та на його користь позивачем відвантажувався товар, який доставлявся на відповідні об`єкти штатними водіями постачальника. На кожну партію відвантаженого товару складалися товарно-транспортні накладні та видаткові накладні, які на підтвердження факту отримання підписувались матеріально-відповідальними особами відповідача та директором, відповідно.

Факт поставки та прийняття товару відповідної номенклатури та якості, у кількості засвідчено підписами комірника складу №1 хлібозаводу Костянтинівського (ХЗ №5) на товарно-транспортних накладних та накладенням електронного підпису директора відповідача Утченко С.А. і електронної печатки на видаткових накладних, переданих засобами програмного забезпечення «FlyDoc», що підтверджено автоматично сформованою квитанцією.

Так, відповідачу протягом березня 2022 року відвантажено партії товару, зокрема, відповідно до:

- товарно-транспортної накладної №129 від 01.03.22 та видаткової накладної №149 від 01.03.2022 - борошно пшеничне вищого ґатунку у кількості 11,12 т., борошно пшеничне першого ґатунку у кількості 10,16 т., на суму 269 665,64 гривень,

- товарно-транспортної накладної №131 від 02.03.2022 та видаткової накладної №151 від 02.03.2022 - борошно вищого ґатунку у кількості 22,6 т., на суму 287 472,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №132 від 02.03.2022 та видаткової накладної №152 від 02.03.2022 - борошно вищого ґатунку у кількості 10,86т. та першого ґатунку у кількості 11,2т., на суму 279 041,95 гривень,

- товарно-транспортної накладної №137 від 03.03.2022 та видаткової накладної №157 від 03.03.2022 - борошно вищого ґатунку у кількості 22,9 т., на суму 290 829,91 гривень,

- товарно-транспортної накладної №138 від 03.03.2022 та видаткової накладної №158 від 03.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 21,72 т., на суму 273 672,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №146 від 05.03.2022 та видаткової накладної №166 від 05.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,56 т., на суму 284 256,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №151 від 08.03.2022 та видаткової накладної №171 від 08.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,46 т., на суму 283 445,29 гривень,

- товарно-транспортної накладної №155 від 07.03.2022 та видаткової накладної №175 від 07.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 23,4 т., на суму 294 840,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №156 від 08.03.2022 та видаткової накладної №176 від 08.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,48 т., на суму 283 248,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №157 від 08.03.2022 та видаткової накладної №177 від 08.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 23,04 т., на суму 290 764,90 гривень,

- товарно-транспортної накладної №158 від 09.03.2022 та видаткової накладної №178 від 09.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,62 т., на суму 285 012,00 гривень,

- товарно-транспортної накладної №159 від 09.03.2022 та видаткової накладної №179 від 09.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,40 т., на суму 282 688,09 гривень,

- товарно-транспортної накладної №191 від 28.03.2022 та видаткової накладної №213 від 28.03.2022 - борошно першого ґатунку у кількості 22,88 т., на суму 294 465,60 гривень.

Таким чином, на адресу відповідача протягом березня 2022 року було відвантажено товару на суму 3 699 401,38 гривень.

Позивач зазначає, що повідомлення від відповідача про невідповідність товару за кількістю та/або якістю, відповідно до пункту 2.10 договору, щодо вказаних поставок на адресу позивача не надходило. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні повідомлення про невідповідність товару за кількістю та/або якістю.

Відповідач оплату за відвантажений товар за вище переліченими видатковими накладними у визначений договором строк та на теперішній час не здійснив, на підставі чого за відповідачем рахується заборгованість в загальній сумі 3 699 401,38 гривень.

Позивач також зазначив, що ним направлений відповідачу проект акту взаєморозрахунків, який отриманий відповідачем 07.07.2022, проте після спливу 15-и денного строку, встановленого п.3.4. договору, ані акт розбіжностей, ані підписаний акт звірки взаєморозрахунків від відповідача на адресу позивача не надходило.

Таким чином, у зв`язку із не виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого товару за договором №2704/2021 від 27.01.2021 та наявністю несплаченої заборгованості за вказаним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 3 699 401 гривень, 208 696,99 гривень - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 470 914,41 гривень - інфляційних витрат за весь час прострочення, 36 763,96 гривень - три проценти річних від простроченої суми.

Судом враховані письмові пояснення представника позивача від 13.12.2022 щодо допущення у тексті позовної заяви арифметичної помилки щодо заборгованості в загальній сумі 4 425 776, 74 грн замість 4 415 776, 74 грн. При цьому, за арифметичним розрахунком суду загальний розмір заявлених позивачем вимог становить 4 415 776, 36 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга стаття 712 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов`язання щодо поставки товару за договором виконав, матеріали справи не містять доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого товару, а також порядку поставки та інших зауважень, на момент його фактичної передачі. Письмові повідомлення стосовно відмови від прийняття або оплати товару відповідачем позивачу не надавались, а тому є підстави виникнення обов`язку у останнього щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Судом встановлено, що на виконання цих умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 3 699 401,38 гривень, що підтверджується підписаними представниками сторін видатковими накладними, які відповідають вимогам закону та є первинними документами, що фіксує факт здійснення господарської операції. Крім того, матеріали справи також містять товаро-транспортні накладні, які підтверджують факт поставки та прийняття відповідачем товару відповідної номенклатури та якості, у відповідній кількості.

Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару, не надання відповідних документів чи іншого невиконання умов договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

Таким чином, враховуючи, що обов`язок з оплати отриманого товару виник у відповідача на підставі договору, який виконаний позивачем, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок з позивачем за цим договором за безготівковим розрахунком з використанням платіжних доручень на підставі рахунків постачальника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту передачі товару, якщо інший порядок оплати не передбачено у відповідній Специфікації. Банківськими днями вважаються дні роботи банківських установ, які обслуговують покупця (п.3.2 договору).

Проте відповідач вартість отриманого товару не сплатив.

За висновками суду, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

За висновками суду, свої грошові зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отриманого товару всупереч вимог ст.ст.526, 530, 692-693 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав. Зокрема, доказів перерахування на користь позивача грошових коштів в сумі 3 699 401,38 гривень всупереч вимог ст.ст.74, 80 Господарського процесуального кодексу України відповідачем до справи не надано.

Суд звертає увагу позивача, що останнім у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки №2704/2021 від 27.04.2021 в сумі 3 699 401 гривень, тоді як відповідно до видаткових накладних, наявних в матеріалах справи заборгованість складає 3 699 401,38 гривень. На підставі чого, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором поставки №2704/2021 від 27.04.2021 підлягають розгляду в заявленій позивачем сумі - 3 699 401 гривень.

За таких обставин, виходячи з того, що позовні вимоги доведені позивачем та обґрунтовані матеріалами справи, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 699 401 гривень підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 208 696,99 гривень суд зазначає наступне.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи доведеність факту невиконання відповідачем зобов`язань належним чином з поставки товару за укладеним з позивачем договором, приймаючи до уваги погоджену сторонами відповідальність за невиконання такого зобов`язання, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

За змістом п.5.1 договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.4. договору, у разі невиконання сторонами грошових зобов`язань, незалежно від природи їх виникнення, винна сторона сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення зобов`язань, від суми порушеного зобов`язання, за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до умов цього договору.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання передбачена договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за отриманий товар, початкову дату нарахування пені.

Таким чином, з урахуванням п.5.4 договору сума пені, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає в загальній сумі 198 599,53 гривень, нарахована на:

- борг у сумі 269 665,64 гривень за період з 30.03.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 14 960,90 гривень,

- борг у сумі 287 472,00 гривень за період з 31.03.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 870,02 гривень,

- борг у сумі 279 041,95 гривень за період з 31.03.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 404,64 гривень,

- борг у сумі 290 829,91 гривень за період з 02.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 896,04 гривень,

- борг у сумі 273 672,00 гривень за період з 02.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 14 958,24 гривень,

- борг у сумі 284 256,00 гривень за період з 05.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 303,09 гривень,

- борг у сумі 283 445,29 гривень за період з 05.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 259,45 гривень,

- борг у сумі 294 840,00 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 792,12 гривень,

- борг у сумі 283 248,00 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 171,23 гривень,

- борг у сумі 290 764,90 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 573,84 гривень,

- борг у сумі 285 012,00 гривень за період з 07.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 187,62 гривень,

- борг у сумі 282 688,09 гривень за період з 07.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 15 063,79 гривень,

- борг у сумі 294 465,60 гривень за період з 26.04.2022 (встановлений судом) по 27.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 14 158,55 гривень.

Позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 10 097,46 гривень не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляції суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 36 763,96 гривень, нараховані на борг за відповідними видатковими накладними.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок 3 % річних здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за отриманий товар, початкову дату нарахування 3 % річних.

Таким чином, сума 3 % річних, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає в загальній сумі 34 190,81 гривень, нараховані на:

- борг у сумі 269 665,64 гривень за період з 30.03.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 637,55 гривень,

- борг у сумі 287 472,00 гривень за період з 31.03.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2788,08 гривень,

- борг у сумі 279 041,95 гривень за період з 31.03.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 706,32 гривень,

- борг у сумі 290 829,91 гривень за період з 02.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 772,84 гривень,

- борг у сумі 273 672,00 гривень за період з 02.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 609,26 гривень,

- борг у сумі 284 256,00 гривень за період з 05.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 640,08 гривень,

- борг у сумі 283 445,29 гривень за період з 05.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 632,55 гривень,

- борг у сумі 294 840,00 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 714,14 гривень,

- борг у сумі 283 248,00 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 607,43 гривень,

- борг у сумі 290 764,90 гривень за період з 06.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 676,63 гривень,

- борг у сумі 285 012,00 гривень за період з 07.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 600,25 гривень,

- борг у сумі 282 688,09 гривень за період з 07.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 579,04 гривень,

- борг у сумі 294 465,60 гривень за період з 26.04.2022 (встановлений судом) по 26.07.2022 (встановлений позивачем) в сумі 2 226,64 гривень.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2 573,15 гривень не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляції у розмірі 470 914,41 гривень, нараховану на заборгованість за відповідними видатковими накладними.

Суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 та постановах Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №916/1883/16, від 08.05.2019р. у справі №904/2156/18, від 20.09.2019р. у справі №904/4342/18, від 14.01.2020р. у справі № 924/532/19, від 29.04.2020р. у справі №910/1193/19, від 18.06.2020р. у справі №904/3491/19, від 01.10.2020р. у справі №910/11820/18, від 10.02.2021р. у справі №910/14257/19.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляції, суд визнає його невірним в частині нарахування інфляції на борг у сумі 294 465,60 за період з квітня 2022 по червень 2022 року, оскільки початковою датою прострочення зобов`язання з оплати боргу в даному випадку є 26.04.2022, тобто нарахування інфляції має місце за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а саме з травня 2022 року.

Крім того, позивачем включено в розрахунок інфляційних втрат суми простроченого платежу за відповідними видатковими накладними (як то зазначено в таблиці 3), зокрема, суми боргу: 285 156,89 гривень, 286 395,17 гривень, 287 633,45 гривень, 288 871,73 гривень та 290 110,01, які не є предметом спору у даній справі. На підставі чого, суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з безпідставністю заявлення до стягнення.

На підставі чого інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в загальній сумі 329 425,10 гривень, нарахованої на:

- борг у сумі 269 665,64 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 24 717,81 гривень,

- борг у сумі 287 472,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 349,96 гривень,

- борг у сумі 279 041,95 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 25 577,25 гривень,

- борг у сумі 290 829,91 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 657,74 гривень,

- борг у сумі 273 672,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 25 085,03 гривень,

- борг у сумі 284 256,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 055,17 гривень,

- борг у сумі 283 445,29 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 25 980,86 гривень,

- борг у сумі 294 840,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 27 025,31 гривень,

- борг у сумі 283 248,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 25 962,78 гривень,

- борг у сумі 290 764,90 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 651,79 гривень,

- борг у сумі 285 012,00 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 124,47 гривень,

- борг у сумі 282 688,09 гривень за період з квітня по червень 2022 року в сумі 26 364,75 гривень,

- борг у сумі 294 465,60 гривень за період з травня по червень 2022 року в сумі 17 325,47 гривень.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляції у розмірі 141 489,31 гривень не підлягають задоволенню.

Твердження позивача щодо невиконання зобов`язань позивачем стосовно реєстрації податкових накладних не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідач у відзиві зазначає, що з 27 травня 2022 року набрав чинності Закон України від 12.05.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» яким було встановлено, що платники ПДВ зобов`язані зареєструвати ПН/РК, складені за операціями з постачання товарів/послуг, що здійснені протягом лютого-травня 2022 року, в строк до 15.07.2022 року.

Відповідно до відомостей, отриманих відповідачем з Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «СП-Донецьк» не зареєструвало жодної податкової накладної за відвантаженим товаром за Договором з 11.02.2022 по 15.07.2022, через що відповідач втратив право на кредит.

Слід зазначити, що умови договору не пов`язують здійснення оплати за поставлений товар із реєстрацією податкової накладної щодо поставки відповідної партії товару.

Так, платник податку - постачальник з настанням першої з умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дії платника податків зі складення податкової накладної за фактом відвантаження товарів, підтвердженого виписаною видатковою накладною, відповідають вимогам статей 185, 187 ПК України щодо визначення першої з подій, з настанням якої у постачальника виникає обов`язок скласти податкову накладну.

За приписами абзаців 2, 5, 6 та 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Відповідно до абзаців 23, 25, 26 пункту 201.10 статті 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Отже, навіть у випадку відмови постачальнику у реєстрації податкової накладної, покупець має передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплаченого ним податку на додану вартість за поставлений товар до податкового кредиту.

Більше того, згідно абзаців 3, 4, 7 пункту 198.6 статті 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, зупинення реєстрації податкової накладної, як і відсутність її реєстрації, жодним чином не нівелює обов`язок покупця зі сплати вартості поставленого товару саме у строк, обумовлений договором, оскільки відсутність квитанції про реєстрацію податкової накладної та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою та не звільняє покупця від обов`язку оплатити поставлений товар у визначений Договором строк.

Верховний Суд звертав увагу, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Таким чином, належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №908/1568/18, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №917/877/17).

Тому, твердження відповідача про зобов`язання ТОВ «СП-Донецьк» здійснити таку реєстрацію - не є способом захисту у господарських правовідносинах.

На підставі викладеного, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині.

Крім того, доводи щодо утримання відповідачем сум, що підлягають оплаті постачальнику, суми, рівну розміру ПДВ в загальній вартості товару, за якою не була зареєстрована постачальником податкова накладна не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до п.5.6 договору покупець зобов`язаний повідомити постачальника про утримання частини вартості партії товару в розмірі ПДВ електронною поштою електронним повідомленням протягом семи календарних днів з моменту настання строку оплати за товар, проте відповідачем обов`язку щодо направлення повідомлення щодо утримання частини вартості товару в розмірі ПДВ виконано не було, жодних доказів до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, при вирішенні питання судових витрат у даній справі судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 90 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Розглядаючи заявлену вимогу позивача, виходить з наступного.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства у відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві (перша заява по суті спору з боку позивача) позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу в сумі 150000 грн. При цьому, у позові також зазначено, що відповідні докази понесення витрат на оплату послуг правника Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» будуть представлені суду додатково.

12.12.2022 через підсистему «Електронний суд» позивачем надано клопотання б/н від 12.12.2022 про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» у розмірі 90 000 грн.

До вказаного клопотання позивачем додано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 18.07.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-Донбас» та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі послуг до договору від 12.12.2022, платіжна інструкція №892 від 04.08.2022 на суму 90 000 грн.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також справ і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до положень ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З договору про надання правової допомоги від 18.07.2022, який укладено між ТОВ «СП-Донецьк» (клієнт) та Мінаєвим Дмитром Дмитровичем (адвокат), вбачається, що в рамках даного договору адвокат зобов`язується здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати іншу юридичну допомогу в обсязі і на умовах, встановлених цим договором (п. 1 договору).

За цим договором адвокат особисто зобов`язується здійснювати представництво інтересів та захищати права клієнта в адміністративних, господарських та судах загальної юрисдикції, в тому числі в апеляційних і касаційних інстанціях України з правами позивача, відповідача, третьої особи; в органах: державної влади, НПУ, СБУ, НАБУ, державної податкової служби, Прокуратури, а також у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності і підпорядкування та з фізичними особами. Конкретний перелік послуг, що надається адвокатом в рамках цього договору, може визначатись відповідним додатком до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п.2 договору).

Для цілей цього договору видами правової допомоги, що може надаватись виконавцем є, зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; ознайомлення з матеріалами судової справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідним для його виконання та захисту інтересів клієнта (п. 1.2 договору).

Сторони узгодили зміст та обсяг прав, якими клієнт наділяє адвоката у п. 3 договору.

Плата за виконання адвокатом доручень клієнта, включаючи витрати організаційно-технічного характеру, визначається сторонами в актах виконаних робіт (надання юридичних послуг), які після їх підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Плата за представлення адвокатом інтересів клієнта в суді узгоджується додатково. У випадку необхідності, клієнт зобов`язується внести додаткову плату за тривалість судового процесу, витрати на відрядження тощо, які визначаються відповідною додатковою угодою (п. 4 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7 договору).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини восьмої 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до вимог частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У спірних правовідносинах обов`язковому дослідженню підлягає встановлення обставин щодо реального надання правничої допомоги клієнту.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

12.12.2022 між ТОВ «СП-Донецьк» (клієнт) та Мінаєвим Д.Д.(адвокат) підписаний акт приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 18.07.2022 щодо надання професійної правничої допомоги в рамках судової справи № 905/600/22, яка розглядається Господарським судом Донецької області, в наступному обсязі:

- усне консультування телефоном, яке потребує додаткового опрацювання (з огляду на посилання на судову практику) стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» (витрати часу/год 1,5, ціна за одиницю 6000 грн. кількість послуг 3, сума 9000 грн);

- усне консультування під час невиїзного спілкування (в офісі виконавця), що не вимагає додаткової підготовки стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» (витрати часу/год 1, ціна за одиницю 4000 грн. кількість послуг 1, сума 4000 грн),

- Розробка та виготовлення листів, претензій, направлення їх контрагенту ТОВ «Домашній хліб» (витрати часу/год 1,5, ціна за одиницю 4000 грн, кількість послуг за період 1, сума 6000 грн;

- Підготовка та направлення позовної заяви до ТОВ «Домашній хліб» до Господарського суду Донецької області про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4 425 776, 74 грн (витрати часу/год 3, ціна за одиницю 6000, кількість послуг за період 1, сума 18000 грн);

- Підготовка та направлення заяви про забезпечення позову ТОВ «СП-Донецьк» до ТОВ «Домашній хліб» про стягнення заборгованості за договором поставки (витрати часу/год 1,5, ціна за одиницю 6000, кількість послуг за період 1, сума 9000 грн);

- Підготовка та направлення заяви про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 01.08.2022 у справі №905/600/22 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться а рахунках ТОВ «Домашній хліб» (витрати часу/год 1, ціна за одиницю 4000, кількість послуг за період 1, сума 4000 грн);

- Підготовка та направлення клопотань до Господарського суду Донецької області у межах справи №905/600/22 (витрати часу/год 2,5, ціна за одиницю 4000, кількість послуг за період 4, сума 10000 грн);

- Підготовка та направлення відповіді на відзив у справі № 905/600/22 (витрати часу/год 3, ціна за одиницю 6000, кількість послуг за період 1, сума 18000 грн);

- Підготовка та направлення до Східного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу у справі №905/600/22 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках ТОВ «Домашній хліб» (витрати часу/год 2, ціна за одиницю 6000, кількість послуг за період 1, сума 12000 грн).

Загальна сума послуг, відповідно до акту приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 18.07.2022, становить 90 000 грн.

ТОВ «СП - Донбас» сплатило адвокату Мінаєву Дмитру Дмитровичу грошові кошти в розмірі 90 000 грн за актом від 12.12.2022 за договором про надання правової допомоги від 18.07.2022, що підтверджується копією платіжної інструкції №892 від 04.08.2022.

У постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 904/7347/21 викладено висновок, згідно з яким під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п.269).

Досліджуючи обставини реальності надання правничої допомоги клієнту адвокатом у співвідношенні обсягу послуг, що викладені у договорі, акті та обсягу послуг, факт виконання яких витікає з матеріалів справи, суд вбачає наступне.

Як встановлено судом, що жодних умов щодо вартості послуг адвоката договір про надання правової допомоги від 18.07.2022 не містить. Взагалі, текст вказаного договору не містить будь-якої інформації щодо вартості адвокатських послуг, що надаються, а зазначено лише їх перелік та встановлено, що плата за виконання адвокатом доручень клієнта, включаючи організаційно-технічного характеру, визначаються сторонами в актах виконаних робіт (наданих юридичних послуг).

Верховний Суд у постанові № 922/3812/19 зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат та керується принципами справедливості, пропорційності та верховенством права.

Дослідивши акт приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 18.07.2022, суд вважає, що роботи з «усного консультування телефоном, яке потребує додаткового опрацювання (з огляду на посилання на судову практику) стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» та «усного консультування під час невиїзного спілкування (в офісі виконавця), що не вимагає додаткової підготовки стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» охоплюються роботою з «усного консультування стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб».

За висновками суду, здійснення таких дій для кваліфікованого адвоката не вимагає витрачання значного часу та не потребує надмірної юридичної роботи. Спір у даній справі є незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають при неналежному виконанні стороною умов договору. Для адвоката дана справа є звичайним розрахунковим спором, у якому має бути лише досліджено умови договору та первісні документи, які складені на його виконання (які у даному випадку не становлять великого обсягу), визначено наявність підстав для нарахування штрафних санкцій, яке потребує додаткового опрацювання.

За таких обставин, керуючись ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу з «усного консультування телефоном, яке потребує додаткового опрацювання (з огляду на посилання на судову практику) стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» та «усного консультування під час невиїзного спілкування (в офісі виконавця), що не вимагає додаткової підготовки стосовно стягнення заборгованості за договором поставки з ТОВ «Домашній хліб» - 6 000 грн.

Матеріали справи не містять жодних листів та/або претензій виготовлених та направлених адвокатом контрагенту ТОВ «Домашній хліб», про що є посилання в акті приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 18.07.2022, у зв`язку чим, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн не є документально підтвердженим відповідними доказами та є необґрунтованими.

Стосовно витрат в розмірі 4 000 грн на підготовку та направлення заяви про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 01.08.2022 у справі №905/600/22 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Домашній хліб», суд зазначає, що дані витрати не можуть бути віднесенні до жодних з видів правничої допомоги, які передбачені ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вони не є пов`язаними з розглядом справи в розумінні ст. 123 ГПК України, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо зазначених в акті витрат щодо підготовки та направлення клопотань до Господарського суду Донецької області у межах справи №905/600/22 (витрати часу/год 2,5, ціна за одиницю 4000, кількість послуг за період 4, сума 10000 грн), суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять: клопотання представника позивача від 05.08.2022 про направлення ухвали на його адресу ухвали про забезпечення позову у справі №905/600/22; клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача; клопотання про направлення ухвали про відкриття провадження у справі задля подальшого її направлення відповідачу; клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення ухвали про відкриття провадження на адресу відповідача; клопотання про долучення до матеріалів справи документальне підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Зі змісту акту неможливо розібрати за які саме заявлено витрати на правову допомогу, а тому суд оцінює кожне клопотання окремо.

Стосовно витрат на підготовку та направлення до Господарського суду клопотання представника позивача від 05.08.2022 про направлення ухвали на його адресу ухвали про забезпечення позову у справі №905/600/22; клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача слід зазначити, що покладення витрат, пов`язаних з їх складанням, на відповідача є недоцільним.

Слід зазначити, що суд в порядку норм ст.161 ГПК України не вимагав від позивача подання додаткових письмових пояснень, внаслідок чого покладання витрат, пов`язаних із складанням письмових пояснень від 12.12.2022 та щодо допущення арифметичної помилки в резолютивній частині позову при визначені загальної суми боргу, на відповідача також є недоцільним.

Окрім того, підготовка та направлення клопотання до Господарського суду Донецької області про долучення до матеріалів справи документального підтвердження понесених витрат на правничу допомогу здійснені адвокатом у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги та не пов`язані саме з розглядом справи (схожі за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 910/10507/21). Крім того, слід звернути увагу на те, що приписи ч. 8 ст.129 ГПК України визначають, що фактично розмір судових витрат на правову допомогу встановлюється на підставі відповідних доказів (договорів, рахунків тощо), а тому складання та подання до суду окремої заяви не є необхідним.

Інші клопотання є пов`язаними з судовим розглядом справи та переслідують легітимну мету, спрямовані на своєчасний розгляд справи, а тому витрати в цій частині є обґрунтованими.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат позивача надання професійної правничої допомоги щодо підготовки та направлення клопотань до Господарського суду Донецької області складає 5 000 грн.

Щодо понесених витрат на підготовку та направлення до Східного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу у справі №905/600/22 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках ТОВ «Домашній хліб» в розмірі 12 000 грн, суд зазначає, що відповідно до положень підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України вирішення питання щодо витрат на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним оскарженням ухвали Господарського суду Донецької області від 01.08.2022 відноситься виключно до компетенції апеляційного суду.

З огляду на що, стягнення витрат в розмірі 12 000 грн понесені позивачем, не відноситься до компетенції суду першої інстанції, а тому не підлягають стягненню.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що надані відповідачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок позивача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 56 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Суд повідомляє, що відповідно до розпорядження керівництва суду №16-р від 10.11.2022, у зв`язку із обмеженою кількістю знаків поштової оплати (поштових марок) відправлення кореспонденції учасникам справи, у тому числі процесуальних документів, засобами поштового зв`язку здійснюється виключно за загальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України», тощо).

Суд здійснює повідомлення учасників справи про рух справи шляхом надання телефонограм, направлення рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті, відомих з відкритих джерел та за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Повне рішення складено 19.12.2022 у зв`язку із веденням на території України воєнного стану та об`єктивною неможливістю розгляду справи у строк, встановлений ГПК України, з урахуванням віддаленого режиму роботи суду в умовах воєнного стану та поточної ситуації у м.Харкові (ведення бойових дій на території міста).

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк», Донецька область, с.Нове до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб», Донецька область, м. Дружківка про стягнення 4 415 776,74 гривень, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (84206, Донецька область, м.Дружківка, вул.Лізи Чайкіної, 56; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-Донецьк» (84422, Донецька обл., с.Нове, вул.Кленова, 2; ) заборгованість у сумі 3 699 401,00 гривень, пеню у сумі 198 599,53 гривень, 3 % річних у сумі 34 190,81 гривень, інфляцію у сумі 329 425,10 гривень, відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 63 924,25 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 56 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 19.12.2022.

Суддя О.О. Кучерява