ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р. Справа№ 910/20355/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перпетуум Солюшн" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 (повний текст підписано 28.04.2022)

у справі №910/20355/21 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагроторг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перпетуум Солюшн"

про стягнення 60000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі № 910/20355/21 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перпетуум Солюшн» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагроторг» - 60 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Хімагроторг» відмовити повністю.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагроторг» (надалі ТОВ «Хімагроторг», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перпетуум Солюшн» (надалі ТОВ «Перпетуум Солюшн», відповідач) про стягнення 60 000,00 грн. грошових коштів як безпідставно отриманих.

Позов обґрунтовано тим, що Попередній договір від 29.10.2019, який був укладений з метою придбання нерухомого майна, є неукладеним у розумінні ст.657 ЦК України, а кошти, отримані відповідачем за цим договором, є безпідставно набутими.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 справу за № 910/20355/21 передано за підсудністю на розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі №910/20355/21 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного:

- факт перерахування коштів позивачем відповідачу в сумі 60 000 грн. підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, відповідачем не оспорюється, а отже є доведеним;

- строки укладення Основного договору за попередніми домовленостями сторонами не визначені, попередній договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема ст. 657 ЦК України, яка передбачає, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню;

- оскільки до основного договору купівлі-продажу нерухомого майна законом встановлена обов`язкова нотаріальна форма, то і попередній договір повинен бути нотаріально посвідчений;

- недотримання обов`язкової нотаріальної форми має наслідком визнання попереднього договору неукладеним і зрештою, не породжуються права га обов`язки, на встановлення яких вони направлені;

- станом на час розгляду спору у відповідача перебувають за відсутності відповідної правової підстави грошові кошти, перераховані позивачем в сумі 60 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з рішенням суду та вважає його незаконним і необгрунтованим, таким що підлягає скасуванню.

Згідно доводів апеляційної скарги, вчинення сторонами дій, що направлені на фактичне виконання сторонами укладеного договору, який має вади форми, виключає, на думку апелянта, можливість застосування судом ст. 1212 ЦК України, як підстави для задоволення позову, оскільки гроші потрапили у власність відповідача в порядку виконання договірного зобов`язання.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №910/20355/21.

Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Перпетуум Солюшн" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі №910/20355/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

08.06.2022 матеріали справи №910/20355/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання доказів надсилання копії апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімагроторг", яке є позивачем у справі №910/20355/21 ( не подано опис вкладення до цінного листа).

20.06.2022 від апелянта до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено копію опису вкладення у цінний лист 673 та накладна про поштове відправлення на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Перпетуум Солюшн» на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі № 910/20355/21; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

26.08.2022 до справи отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити ТОВ «Перпетуум Солюшн» в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі № 910/20355/21 без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

З метою придбання нерухомого майна, розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський р-н., с. Старі Бабани, вул. Гранітна 1 і складається з наступних об`єктів: прохідної, заг. 129,4 кв.м, Літ.А; каменокольний. заг. площею 16677 кв.м., - Літ.Б; вбиральня, заг. площею 6,7 кв.м. - Літ.Р1; ГСМ заг. площею 22, 1 кв.м. - Літ.Х1; а також ворота (1) та огорожа (2), що примикають до прохідної, між позивачем і відповідачем 09.10.2019 був укладений Попередній договір (далі - Договір; Попередній договір).

За умовами п. 5 вищевказаного Договору укладення Основного договору повинно відбутися не пізніше 10 робочих днів з моменту готовності документів передбачених п.3 цього попереднього договору. Договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення відбудеться у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. Організаційні дії укладання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу здійснює продавець, оплата нотаріальних послуг здійснюється покупцем.

Згідно п.6 попереднього договору на підтвердження дійсності своїх намірів щодо укладення Основного договору покупець перераховує на корить продавця передплату в сумі 60000,00 грн., в т.ч ПДВ - 10000,00 грн, на підставі рахунку продавця протягом трьох банківських днів з дати укладення цього Попереднього договору.

На підтвердження намірів щодо укладення Основного договору, на розрахунковий рахунок відповідача позивачем було перераховано передоплату в сумі 60 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2019 за № 1067.

Через неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань по Попередньому договору станом на 20.10.2021 позивач відповідачу 22.10.2021 направив Претензійний лист з вимогою повернути перераховані кошти в сумі 60 000 грн.

Претензійний лист позивача від 22.10.2021 залишений відповідачем без відповідного реагування.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи законодавства (ст. 1213 ЦК України, ч.2 та ч.3 ст. 180 ГК України), суд першої інстанції з посиланням на відповідну судову практику (пункти 28, 29, 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, пункт 27 постанови Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №922/536/18; постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17) виходив з наступного:

- факт перерахування коштів позивачем відповідачу в сумі 60 000 грн. підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, відповідачем не оспорюється, а отже є доведеним;

- згідно ч.2 та ч.3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов;

- аналізуючи умови домовленостей сторін на предмет відповідності нормам чинного законодавства України з`ясовано, що строки укладення Основного договору за попередніми домовленостями сторонами не визначені; вказаний попередній договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема ст. 657 ЦК України яка передбачає, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню;

- оскільки до Основного договору купівлі-продажу нерухомого майна законом встановлена обов`язкова нотаріальна форма, то і Попередній договір повинен бути нотаріально посвідчений;

- недотримання обов`язкової нотаріальної форми має наслідком визнання попереднього договору неукладеним і зрештою, не породжуються права га обов`язки, на встановлення яких вони направлені;

- станом на час розгляду спору у відповідача перебувають за відсутності відповідної правової підстави грошові кошти, перераховані позивачем в сумі 60 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 60 000 грн., які сплачені за попереднім договором від 29.10.2019, який був укладений з метою придбання нерухомого майна, однак є нікчемним через відсутність його нотаріального посвідчення.

Доводи апеляційної скарги, поданої у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції, яким надано належну оцінку встановленим під час розгляду обставинам справи, у зв`язку з чим відхиляються через наступне.

Статтями 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Посилання скаржника на визначений у попередньому договорі сторін строк укладення основного договору, що був пов`язаний із настанням певної події - а саме готовності певних документів, а також наявність домовленості щодо усіх істотних умов основного договору та виконання умов попереднього договору

не спростовує недотримання при укладенні такого попереднього договору форми договору, який з урахуванням встановлених законодавчих вимог до форми основного договору (ч. 1 ст. 657 ЦК України) мав бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У п. 1, 2 попереднього договору від 29.10.2019 передбачено, що продавець та покупець зобов`язуються укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Старі Бабани, вул. Гранітна 1 і складається із зазначених в п. 1 об`єктів (п. 1 договору); зазначені об`єкти є складовою частиною цілісного майнового комплексу і належать продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно… (п. 2 договору).

Укладений між сторонами правочин за своєю суттю є попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна (згідно з п. 2 договору: зазначені у п. 1 об`єкти є складовою частиною цілісного майнового комплексу), який мав би бути нотаріально посвідчений, однак сторони уклали такий договір у простій письмовій формі, що вказує про його нікчемність.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша 1212 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац 1 частини першої статті 216 ЦК України).

Системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що:

(а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції;

(б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція;

(в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України.

Ураховуючи наведене, грошові кошти передані позивачем за нікчемним правочином, підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.09.2021 у справі № 522/22915/15-ц.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перпетуум Солюшн» на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі № 910/20355/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 у справі № 910/20355/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Перпетуум Солюшн».

4. Матеріали справи № 910/20355/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська