ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р. Справа№ 927/717/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання : Зоря В.С.

за участі представників сторін:

позивача - Пронюк В.Я.;

відповідача - не з`явися;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022

у справі № 927/717/21 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

про стягнення 15 202 886,41 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 15 202 886,41 грн., з яких: 8 198 081,32 грн пені за період з 27.11.2018 по 27.11.2019; 3 066 350,75 грн 3% річних за період з 21.11.2018 по 12.04.2021; 3 387 254,46 грн інфляційних втрат за період з січня 2019 року по березень 2021 року, 43 343,92 грн збитків за березень 2019 року та 507 855,96 грн збитків за квітень 2019 року, нарахованих за порушення грошових зобов`язань за договором постачання природного газу №5219/18-БО-39 від 01.10.2018 та складених до нього додаткових угод №№1-18.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 5218/18-БО-39 постачання природного газу від 01.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу, у зв`язку з чим за порушення грошових зобов`язань за договором позивачем нараховано відповідачу пеню, 3% річних, інфляційні втрати та збитки за березень-квітень 2019 року.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, просить суд зменшити розмір пені до 5%, а трьох відсотків річних та інфляційних втрат до 10% від заявленої суми до стягнення, за виключенням вимог позивача визнаних судом необґрунтованими. Щодо заявлених позивачем до стягнення збитків, відповідач вважає, що позивачем не доведено ні протиправних дій відповідача, ні наявності збитків, ні їх розміру, ні причинно-наслідкового зв`язку. Відповідач також просить врахувати, що 01.10.2018 позивачем (код ЕІС-56Х502, постачальник) було укладено з відповідачем (за одним ЕІС кодом - 56ХQ000039ХІN006, споживач) чотири договори постачання природного газу: № 5219/18-БО-39, № 5218/18-ТЕ-39, № 5220/18-КП-З9, № 5221/18-РО-39. Відповідно до листа позивача від 29.12.2018 облік обсягу використання природного газу споживачем здійснюється постачальником саме в цілому за ЕІС кодом споживача (56ХQ000039ХІN006), а не по кожному договору окремо. Оскільки АТ НАК Нафтогаз України вже враховував фактичний обсяг спожитого природного газу по споживачу за ЕІС-кодом АТ Облтеплокомуненерго , відповідач вважає, що позивач необґрунтовано здійснив обрахунок відхилення при розрахунку розміру фактичного обсягу спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) споживачем, оскільки відповідачем у березні 2019 року і у квітні 2019 року відхилення обсягів споживання природного газу по споживачу не виходило за межі 5%.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідачем умови договору щодо строків проведення розрахунків були порушені, фактичне прострочення відповідачем строків оплати за договором склало від 1 до 366 днів, відповідачем не надано належних та допустимих доказів поважності порушення умов договору чи/або вчинення дій щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, предметом розгляду поточної справи є договірне відшкодування збитків, а тому підстави для задоволення клопотань відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних і інфляційних втрат.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що приписами абзаців 2,3 частини 1 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії № 1730-VІІІ від 03.11.2016, в редакції чинній з 29.08.2021 відповідно до Закону України №1639-IX від 14.07.2021, чітко передбачено порядок списання суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену станом на 1 червня 2021 року за спожитий природний газ. Враховуючи, що станом на 13.04.2021 відповідачем сплачено заборгованість в повному обсязі, позивачем неправомірно заявлено позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені на заборгованість за спожитий газ, що була оплачена АТ Облтеплокомуненерго за Договором №5219/18- БО-39 від 01.10.2018 - до 29.08.2021.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі №927/717/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним тлумаченням ч.1 ст. 3, ч. 1 ст. 7 Закону України № 1730 в редакції закону № 1639, не застосовано ч.2 ст.3 Закону України № 1730 в редакції закону № 1639 та пунтк 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром, що затверджений постановю Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93.

Крім того, умовами договору передбачено відшкодування споживачем постачальнику збитків у разі, якщо фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу за відповідний період, а відповідач фактично спожив природний газ в обсязі у березні 2019 - меншому на 189,454 тис.ку.м., у квітні 2019 року більшому на 135,743 тис.ку.м,, ніж було узгоджено сторонами; незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків у даному випадку імперативно регулюється Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим для даного виду правовідносин; сторони у договорі мають право, за взаємною згодою, заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

18.02.2022 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Ткаченко Б.О., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022, з огляду на відсутність у Північному апеляційному господарському суді матеріалів справи № 927/717/21, що унеможливило розгляд поданої апеляційної скарги, витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/717/21; відкладено вирішення питання про подальший рух апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі №927/717/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

03.08.2022 матеріали справи № 927/717/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2444/22 від 25.08.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022 для апеляційного розгляду справи №927/717/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2022 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі №927/717/21, відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд справи № 927/717/21 в судовому засіданні на 28.09.2022 на 12:00 год.

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3148/22 від 04.10.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022 для апеляційного розгляду справи № 927/717/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Алданова С.О., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 05.10.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі № 927/717/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі №927/717/21 призначено на 19.10.2022.

У зв`язку з повітряною тривогою у місті Києва 19.10.2022 судове засідання у справі № 927/717/21 не відбулося, через що розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі № 927/717/21 був призначений на на іншу дату.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2022 розгляд справи призначено на 02.11.2022.

У судове засідання 02.11.2022 представники сторін не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялись, шляхом направлення ухвали суду на офіційну електронну адресу.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,

01.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" (надалі - споживач) укладено договір № 5219/18-БО-39 постачання природного газу (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору: №1 від 19.10.2018, № 2 від 27.10.2018, № 3 від 31.10.2018, № 4 від 22.11.2018, №5 від 13.03.2019, №6 від 20.03.2019, №7 від 29.03.2019, №8 від 22.04.2019, № 9 від 24.04.2019, № 10 від 20.05.2019, № 11 від 27.06.2019, № 12 від 27.06.2019, № 13 від 25.07.2019, № 14 від 29.07.2019, № 15 від 23.08.2019, № 16 від 23.08.2019, № 17 від 12.09.2019, № 18 від 27.09.2019, якими вносились зміни до Договору.

На підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору строк його дії неодноразово продовжувався, востаннє був продовжений до 30.09.2019 включно.

Додатковою угодою № 7 від 29.03.2019 до Договору визначено, що по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" замінити словами "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відповідному відмінку.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами.

Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору газовий місяць в значенні Кодексу ГРС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором (п. 2.4 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018).

Пунктом 2.5, 2.6, 2.7 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, сторони визначили, що допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5% від зазначеного у п. 2.1. обсягу без підписання додаткової угоди.

Розподіл (транспортування) природного газу, який постачається за цим договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ Чернігівгаз , з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (договори).

Режим використання природного газу протягом розрахункового періоду ( в тому числі добове використання) споживач визначає самостійно в залежності від своїх виробничих потреб.

Згідно п. 3.1, 3.2.1, 3.7, 3.8 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: - природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; - імпортованого газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Постачання газу за цим Договором здійснюється постачальником виключно за умови підтвердження споживачу номінації в порядку, передбаченому Кодексом ГТС, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, в редакції, яка діяла станом на 27.07.2018.

Споживач зобов`язаний щодобово не пізніше 13.00 годин надавати Постачальнику на електронну адресу дані про використання природного газу за попередню газову добу.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.4.2, 5.1 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, ціна за 1000 куб. м газу становить 6235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ - 7482,61 грн.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Також Договором передбачено відшкодування споживачем постачальнику збитків та визначено порядок їх нарахування.

Відповідно до п. 3.13 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 22.11.2018, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

Пунктом 3.13.1., визначено, що якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

За умовами п. 5.7 Договору відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.1. цього Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1. або 3.13.2. пункту 3.13. цього Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Споживач зобов`язаний відшкодовувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13. цього Договору (підпункт 8 пункту 6.2 Договору). Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1. цього Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (підпункт 4 пункту 6.3 Договору).

У додатковій угоді № 5 від 13.03.2019 до Договору сторони погодили, що, зокрема, пункти 3.13, 5.7, підп. 8) п. 6.2., підп. 4) п. 6.3. цього Договору застосовуються сторонами з 01.03.2019.

Додатковою угодою № 6 від 20.03.2019 до Договору, укладеною між сторонами, викладено в п. 2.1 Договору Розділу 2 Кількість та фізико-хімічні показники природного газу у наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 17 378,565 тис. куб. м, в тому числі по місяцях: жовтень 2018 року - 884,541 тис. куб. м, листопад 2018 року - 2685,542 тис. куб. м, грудень 2018 року - 3253,351 тис. куб. м, січень 2019 року - 4269,223 тис. куб. м, лютий 2019 року - 2785,908 тис. куб. м, березень 2019 року - 2650,000 тис. куб. м, квітень 2019 року - 850 тис. куб. м.

Додатковою угодою № 8 від 22.04.2019 до Договору, укладеною між сторонами, викладено в п. 2.1 Договору Розділу 2 Кількість та фізико-хімічні показники природного газу замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг (об`єм) природного газу, зазначений в таблиці цього пункту, у наступній редакції: квітень 2019 - обсяг 738,000 тис. куб. м. Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) визначається з врахуванням вищезазначених змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

На виконання умов договору сторонам складені акти приймання-передачі, якими підтверджується постачання природного газу на загальну суму 130 571 521,91 грн, а саме: від 31.10.2018 у кількості 884,541 тис. куб. м на суму 8 393 091,12 грн (за жовтень 2018 року, строк оплати до 26.11.2018), від 30.11.2018 у кількості 2685,542 тис. куб. м на суму 20 094 868,80 грн (за листопад 2018 року, строк оплати до 26.12.2018), від 31.12.2018 у кількості 3253,351 тис. куб. м на суму 24 343 563,23 грн (за грудень 2018 року, строк оплати до 25.01.2019), від 31.01.2019 у кількості 4269,223 тис. куб. м на суму 31 944 939,25 грн (за січень 2019 року, строк оплати до 25.02.2019), від 28.02.2019 у кількості 2785,908 тис. куб. м на суму 20 845 868,63 грн (за лютий 2019 року, строк оплати до 25.03.2019), від 31.03.2019 у кількості 2460,546 тис. куб. м на суму 18 411 311,03 грн (за березень 2019 року, строк оплати до 25.04.2019), від 30.04.2019 у кількості 873,743 тис. куб. м на суму 6 537 879,85 грн (за квітень 2019 року, строк оплати 27.05.2019.).

Проте відповідачем допущено порушення умов договору і платежі вчинені несвоєчасно, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача, а саме: за газ спожитий у жовтні 2018 року - розрахувався 06.03.2019, за газ спожитий у листопаді 2018 року - 15.04.2019, за газ спожитий у грудні 2018 року- 09.12.2019, за газ спожитий у січні 2019 року - 04.03.2020, за газ спожитий у лютому 2019 року - 23.04.2020, за газ спожитий у березні 2019 року - 12.02.2021, за газ спожитий у квітні-вересні 2019 року - 13.04.2021.

На підставі п. 7.2 Договору та приписами ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано до сплати відповідачу та заявлено до стягнення 8 198 081,32 грн пені за період з 27.11.2018 по 27.11.2019; 3 066 350,75 грн трьох відсотків річних за період з 21.11.2018 по 12.04.2021; 3 387 254,46 грн інфляційних втрат за період з січня 2019 року по березень 2021 року.

Врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії здійснюється у відповідності до Закону № 1730-VIII (тут і далі в редакції, чинній на момент винесення постанови про зупинення виконавчого провадження).

Процедура врегулювання заборгованості це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості; спожиті енергоносії це спожиті природний газ, електрична енергія (абз. 9, 11 частини першої статті 1 Закону № 1730-VIII).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок № 93), який визначає механізм формування, ведення відповідного реєстру, а також користування його даними.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №268 від 10 жовтня 2017 року включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих оргазінацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії - Акціонерне товариства Облтеплокомуненерго , , номер особового запису в реєстрі № 171.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №1730-VIII, із змінами, внесеними Законом №1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021 або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Аналіз положень Закону норми Закону №1730-VIII дає підстави дійти висновку, що встановлений законодавцем обов`язок списати заборгованість з неустойки, 3% річних, інфляційних витрат має на меті звільнення боржника від додаткового навантаження в умовах повного виконання основного зобов`язання задля забезпечення досягнення мети Закону №1730-VIII, а саме: забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Колегія суддів зазначає, що за відсутності заборгованості зі сплати основного боргу до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 7 Закону №1730-VIII, в редакції Закону №1639-IX, відповідно до якого: нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року.

Отже, з огляду на те, що заявлені до стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки нараховані на заборгованість за зобов`язаннями з жовтня 2018 року по вересень 2019, яку відповідач погасив до 01.06.2021, боржника включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих оргазінацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, висновок суду першої інстанції, проте що заявлені до стягнення пені, % річних та інфляційні нарахування підлягають списанню в силу вимог частини першої статі 7 Закону 1730-VIII у редакції Закону №1639-IX, є правомірним.

При цьому доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інтонації положень Закону №1730-VIII та Закону №1639-IX є неспроможними.

Подібні за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №905/782/20, від 19.04.2022 у справі № 905/781/20, від 09.06.2022 у справі № 905/847/21, від 18.07.2022 у справі № 917/313/18

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягення збитків, з огляду на таке.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору №5219/18-ТЕ-39 постачання природного газу від 01.10.2018.

Укладеним між сторонами договором передбачено умови застосування такого виду відповідальності як відшкодування збитків та порядок їх розрахунку, зокрема, підставою для виникнення зобов`язання у вигляді відшкодування збитків є відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) обсягу від замовленого.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Умовами Договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/-5% від зазначеного в пункті 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 р. №2496 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила) встановлено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду (пункт 3 розділу VI Правил).

Таким чином, враховуючи, зокрема, положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу та те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу (в розмірі до 5,0 відсотків без проведення коригування), позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому визначальним є те, що пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає таку можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте, наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу.

Вказане право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

При цьому, пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено лише максимально допустимий розмір, а саме, розмір, що не є більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Вказані правові позиції щодо застосування положень розділу VI Правил викладені у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20, від 20.01.2022 у справі №908/21/21, від 20.01.2022 у справі №911/77/21.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №6 від 20.03.2019) обсяг замовленого споживачем природного газу у березні 2019 року становив 2650,000 тис. куб. м.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 обсяг спожитого відповідачем природного газу у березні 2019 року становив 2460,546 тис. куб. м. (на 189,454 тис. куб. м менше від замовленого обсягу).

За умовами п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №8 від 22.04.2019) обсяг замовленого споживачем природного газу у квітні 2019 році становив 738,000 тис. куб. м.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 обсяг спожитого відповідачем природного газу у квітні 2019 року становив 873,743 тис. куб. м. (на 135,743 тис. куб. м більше від замовленого обсягу).

Із поданих відповідачем довідок від 29.01.2021р. №172,173 про фактичні обсяги споживання АТ Облтеплокомуненерго природного газу за березень 2019 року та квітень 2019 року (за єдиним ЕІС-кодом споживача 56ХQ000039ХІN006), вбачається, що за 4 договорами про постачання природного газу, укладеними 01.10.2018 між сторонами:

- замовлений відповідачем в березні 2019 року обсяг (об`єм) природного газу становив 12 494,0 тис. м3 (в додатковій угоді №4 від 22.11.2018); 10 531,5 тис. м3 (в додатковій угоді №6 від 20.03.2019); фактично відповідачем було спожито в березні 2019 року 10 548,917 тис. м3; відхилення - 17,417 тис. м3 від замовленого обсягу (об`єму), що в процентному співвідношенні становить 0,2%;

- замовлений відповідачем у квітні 2019 року обсяг (об`єм) природного газу становив 3911,0 тис. м3 (в додатковій угоді №4 від 22.11.2018); 3700,0 тис. м3 (в додатковій угоді №8 від 22.04.2019); фактично відповідачем було спожито в квітні 2019 року 3658,756 тис. м3; відхилення - 41,244 тис. м3 від замовленого обсягу (об`єму), що в процентному співвідношенні становить 1,1%;

Враховуючи відсутність можливості у відповідача визначити фактичний обсяг спожитого природного газу за окремим договором станом на кінець відповідного розрахункового періоду, відповідач фактично був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за договором шляхом надання позивачу не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу двох екземплярів належним чином оформленої додаткової угоди про коригування замовленого обсягу природного газу за договором, у зв`язку із чим Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі № 8712/16/7-19 від 16.08.2019 також прийшла висновку про неправомірність нарахування збитків та проведення розрахунку постачальником розміру відхилення фактичного обсягу спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) споживачем за окремими договорами, а не за обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом споживача).

Отже, фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу в процентному співвідношенні відрізняється від замовленого обсягу газу за березень 2019 року на 0,2%; за квітень 2019 року на 1,1%,що є меншим ніж передбачено умовами договору, тому настання відповідальності у вигляді збитків відсутні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків за березень 2019 у розмірі 43343,92 грн. та квітень 2019 у розмірі 507855,96 грн є недоведеними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 у справі № 927/717/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України має бути залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2022 року - без змін.

2. Матеріали справи № 927/717/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.12.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.О. Алданова

Є.Ю. Пономаренко