ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"19" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 904/1757/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В., розглянувши справу № 904/1757/22
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
з підстав недостачі вантажу
Учасники справи:
від позивача: Відеоконференція за участю представника позивача, призначена ухвалою суду від 15.12.2022р. через технічну неможливість не відбулась.
від відповідача: Рахнянська С.В.
від третьої особи: Відеоконференція за участю представника третьої особи, призначена ухвалою суду від 08.12.2022р. через технічну неможливість не відбулась.
07.07.2022 року Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив направити матеріали вказаної позовної заяви (№904/1757/22) за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
26.07.2022 року Господарський суд Одеської області отримав матеріали позовної заяви у справі № 904/1757/22 за підсудністю з Господарського суду Дніпропетровської області.
В порядку авторозподілу справа призначена до розгляду судді Демешину О. А.
29.07.2022 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначив дату та час судового засідання для розгляду справи по суті та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження по справі.
16.08.2022 року суд отримав відзив Відповідач позов не визнав.
Ухвалою від 26.09.2022р. суд ухвалив розгляд спарви здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та залучив до участі у справі Одеську Філію Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог а предмет спору на стороні позивача, і призначив підготовче засідання на 18.10.2022р. о 10.00.
Ухвалою від 18.10.2022р. суд відклав розгляд справи на 01.11.2022р. о 10.00.
У зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м.Одесі та Одеській області повітряної тривоги, судове засідання, призначена на 01.11.2022р. о 10.00 не відбулось.
Ухвалою від 01.11.2022р. суд призначив розгляд справи на 15.11.2022р. об 11.00.
Ухвалою від 15.11.2022р. суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 01.12.2022р. о 14.00.
01.12.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання протягом дня в приміщенні будівлі Господарського суду Одеської області.
Ухвалою від 01.12.2022р. суд призначив розгляд справи на 19.12.2022р. о 12.00.
Ухвалами від 08.12.2022р. та від 15.12.2022р. суд задовольнив клопотання, відповідно третьої особи та позивача, про проведення судового засідання, призначеного на 15.12.2022р. о 12.00 в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.
19.12.2022р. через відсутність можливості проведення відеоконференцзв`язку у залі №17 у зв`язку з роботою адміністративної будівлі суду на аварійному живленні за допомогою дизель-генератора, з`єднання по відеоконференцзв`язку з позивачем та третьої особою - не відбулось. Суд звертає увагу, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза приміщення суду, переривання зв`язку тощо, відповідно до ч.5 ст.197 ГПК України, несе учасник справи, який подав заявку.
В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив.
26.06.2021 року Позивач на підставі залізничної накладної № 46435293 надав Відповідачу для перевезення Вантаж (прокат чорних металів, арматура 25) в вагоні №61763009. Вантажоодержувачем виступала Адміністрація Одеського морського порту (пункт 4 накладної). Вантаж був упакований в пачки перев`язані металевою проволокою, в накладних пакування зазначено навалом (пункт 20 накладної).
Відповідно до п. 49 Накладної перевезення здійснювалося під охороною залізниці (467201).
Позов ґрунтується на тому, що отримувачем вантажу - Адміністрація Одеського морського порту при отриманні вантажу від перевізника 30.06.2021 було виявлено ознаки крадіжки та запропоновано перевізникові у відповідності з Правила видачі вантажу перевірити вагу вантажу, що прибув у вагоні №61763009. Натомість представниками перевізника було вже оформлено Пам`ятку про подавання вагону .№5646 від 30.06.2021р. Як вказує Позивач, приймання вагону здійснювалося на місцях завантаження та розвантаження, тобто на території одержувача вантажу. В свою чергу посадові особи залізної дороги самоусунулися від проведення процедури приймання ватажу з нестачею передбаченого Статутом залізниць України та Правилами складання актів.
01.07.2021 одержувач вантажу в порядку п.16 р. 28 Правил перевезень вантажів направив скаргу на ім`я начальника виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій РФ «Одеська залізниці» Андрію Киману, в якій вимагала належним чином оформити нестачу ватажу у вищезазначених вагонах та скласти відповідний акт (комерційний). Скарга подана через начальника станції 01.07,2021 в 17-30 про що на скарзі проставлена власноручна відмітка начальника станції.
Відповідач не погоджуючись з позовом зазначив у відзиві на позовну заяву, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що видача спірного вагону з вантажем відбулась 30.06.2021 о 22:30, що підтверджується пам`яткою на подавання вагонів № 5646. В момент видачі спірного вагону з вантажем були відсутні будь-які зауваження щодо технічного стану вагонів або виявлення ознак нестачі в ньому вантажу.
Матеріалами справи підтверджується, що заявка на участь залізниці у видачі вантажу від 30.06.2021 № 650 надійшла на ст. Одеса-Порт 30.06.2021 о 23:05, тобто, про виявлення нестачі вантажу одержувачем після фактичної видачі вагону з вантажем, а 01.07.2021 на станцію Одеса-Порт надійшла заявка № 652 щодо прохання комісійної видачи вантажу.
Листом від 02.07.2021 № 4ДН-5-07/426 в.о. начальника дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій надано обґрунтовану відповідь, що відсутні підстави для комісійної видачі вагону № 61763009, передбачені ст. 52 Статуту залізниць України.
Відповідно до п.п. 16, 17 Правил складання актів, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях не загального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції.
Таким чином, відповідно до норм законодавства, комерційний акт про нестачу вантажу, або скарга про відмову в складанні такого акту є належними в розумінні ст. 77 ГПК доказами нестачі вантажу. Наявність вказаних доказів є обов`язковою умовою для подання позову до залізниці про нестачу вантажу.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
26.06.2021р. по залізничній накладній №46435293 залізницею було прийнято до перевезення у вагоні № 61763009 (а.с. 8) вантаж навалом прокат чорних металів, арматура 25, вантажоодержувачем якого була Адміністрація Одеського морського порту.
Позивач у зв`язку з нестачею вантажу направив Відповідачу претензію № 14-co-z-166-21 від 23.11.2021, на яку отриману відмову в задоволені № Н31-102/482 від 23.12.2021, отриману Позивачем 05.01.2022року.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно вказаної накладної (п. 49) охорону вантажу здійснює залізниця (а.с. 8), а згідно пам`ятки про надавання вагонів (а.с.9) вагони прийняті не були відсутній відповідний підпис працівника вантажовласника.
Отже, позиція Відповідача, щодо прийняття вагону - є хибною та прямо спростовується наявними в справі доказами.
Крім того, як свідчать матеріали справи (а.с.10-13), отримувач вантажу 30.06.2021 о 22-50 направлено перевізнику телефонограму №650 з проханням провести комісійне вивантаження вагону та що було отримано 01.07.2021 о 9-30 відмову (телефонограма №674). Не погоджуючись з отриманою відмовою, Одержувач вантажу повторно 01.07.2021 о 10-40 звернувся до перевізника з проханням провести комісійне вивантаження вагону (телефонограма №652) та отримали чергову відмову 01.07.2021 в 12-50 о 12-50 (телефонограма №676).
Тобто, з боку Відповідача не було вжито будь-яких заходів щодо здійснення комісійного вивантаження вагону на вимогу отримувача вантажу.
Частиною 1 статті 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до статті 924 ЦК України - перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Як встановлено частиною 2 статті 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з ч.1 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.І сг. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Отже, між Позивачем (вантажовідправником) та Відповідачем (перевізником) укладено договори перевезення вантажу, оскільки відповідно до ч.2 ст. 307 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Таким чином, чинне законодавство України не встановлює певного (допустимого) виду письмових доказів, за допомогою яких може підтверджуватись вартість вантажу при його перевезенні залізницею, а ст. 115 Статуту залізниць України встановлює лише вимоги до такого роду документів, а саме: документ повинен бути складений відправником, підтверджувати кількість та вартість відправленого вантажу.
До того ж, статтею 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантажу.
Згідно ст. 37 Статуту залізниць України маса вантажів визначається відправником, а ст. 122 Статуту передбачена відповідальність відправника за невірно визначену масу вантажу.
Обставини, що можуть були підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.
Також слід врахувати положення передбачені п. «б» ст. 130 Статуту залізниць України, відповідно до якого право на пред`явлення до залізниці претензій га позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мас одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційною акте і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленою вантажу. Якщо складанні комерційного акту відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.
Пункт 2 Правил заявлення та розгляду претензій (затверджено Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002p) визначив, що переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.
На вищезазначеній накладній керівник та головний бухгалтер Третьої особи (одержувач вантажу) здійснили переуступний напис, яким передали право пред`явлення претензій та позову вантажовідправнику (Позивачу).
Згідно з п. «а» ч.1 ст. 114 та ч.1 ст. 115 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Пункт 130 Статуту залізниць України визначено, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії.
Строк на пред`явлення претензії складає шість місяців (ст. 315 ГК України, п. 134 Статуту залізниць України).
Строк розгляду претензії 1 місяць (п. 135 Статуту залізниць України). Якщо претензію відхиллено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку встановленого для відповіді (ст. 135 Статуту залізниць України)
Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.12.2022р.

Суддя О.А. Демешин

19 грудня 2022 р.