ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 Справа № 917/1285/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», 03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44 Ідентифікаційний код юридичної особи: 42795490, Адреса електронної пошти:

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», 36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2а Ідентифікаційний код юридичної особи: 03351912, Адреса електронної пошти:

про стягнення 791 066,12 грн.,

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: Кулик О.І

представник відповідача: не зявився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про стягнення заборгованості за Договором транспортування природного газу № від 11.02.2020 у загальному розмірі 791 066,12 грн., з яких: 595 885,29 грн - основна заборгованість; 60 918,40 грн - пеня; 119 253,71 грн - інфляційні втрати; 15 008,72 грн - три відсотки річних.

Ухвалою від 17.10.2022р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 15.11.22.

01.11.22 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він повідомив про сплату суми основного боргу та просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

10.11.22 від позивача надійшла відповідь на відзив на позов.

Ухвалою від 15.11.2022р. суд відклав підготовче засідання у справі на 29.11.22.

У підготовчому засіданні, 29.11.2022р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 29.11.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1285/22, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.12.2022.

У судовому засіданні 15.12.2022 взяв участь представник позивача. Позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач явку представників в судове засідання 15.12.22 не забезпечив.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що представник відповідача був належним чином повідомлений про судове засідання шляхом надіслання судом ухвали про закриття підготовчого провадження у справі № 917/1285/22 та призначення справи до судового розгляду по суті на електронну адресу відповідача. Також, про дату, час і місце судового засідання представник відповідача був ознайомлений в засіданні 29.11.22, що підтверджується його підписом на відповідній розписці (в матеріалах справи). За даних обставин, справа може бути розглянута за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.12.22р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

11 лютого 2020 року між Позивачем (Оператор) та Відповідачем (Замовник) було укладено Договір № транспортування природного газу (далі - Договір), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

За цим Договором Оператор надає Замовнику (яким є Відповідач) послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступ до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього Договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператор відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи-з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи (копія повідомлення додається) за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8. Договору).

Згідно з п. 2.5. Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Крім того, обов`язок щодо оплати наданих Послуг відображений в пункті 4.1. Договору.

Так, відповідно до п. 4.1. Договору Замовник зобов`язаний:

не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі;

здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень).

Відповідно до п. 3.2. Договору Позивач має право стягувати із Відповідача додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності.

Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою наведеною в п. 8.4. Договору.

Відповідно до п. 8.4. Замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Відповідно до умов Договору у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (Оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Відповідно до п. 11.2. Договору Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

При цьому п. 11.3. Договору встановлено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріплені печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулювання відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Позивач вказує, що згідно умов Договору за результатами остаточної алокації відборів та подач Відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

1) за вересень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 341,75351 тис.куб.м. всього на загальну суму 50 918,54 гривень;

2) за жовтень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3 089,99041 тис.куб.м. всього на загальну суму 460 383,85 гривень;

3) за грудень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 567,70092 тис.куб.м. всього на загальну суму 84 582,90 гривень.

При цьому, у відповідності до п. 8.4. Договору ним було направлено в інформаційній платформі Відповідачу:

1) рахунок № 09-2021-/1000921 від 30.09.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за вересень 2021 року на загальну суму 50 918,54 гривень;

2) рахунок № 10-2021-/1001021 від 31.10.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за жовтень 2021 року на загальну суму 460 383,85 гривень;

3) рахунок № 12-2021-/1001221 від 31.12.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за грудень 2021 року на загальну суму 84 582,90 гривень;

4) звіти про використання замовленої потужності АТ «Полтавагаз» за газові місяці вересень, жовтень, грудень 2021.

Також, позивач стверджує, що ним направлено Відповідачу акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) із проханням підписати дані акти та повернути один примірник на адресу ТОВ «Оператор ГТС України», що підтверджується відповідними супровідними листами з належними та допустимими доказами їх направлення.

За даними позивача, уповноваженими особами Відповідача отримано зазначені акти, проте, у строки встановлені п. 8.4. Договору, Відповідач не оплатив на користь Позивача вартість перевищення договірної потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року в загальній сумі 595 885,29 грн, чим порушив умови п. 2.5., 8.4. Договору, а також порушив права та інтереси Позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

У зв`язку з простроченням Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року Позивачем на підставах п.п. 13.1., 13.5. Договору, ст. 526, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. З ст. 198 Господарського кодексу України нараховано Відповідачу пеню в розмірі 60 918,40 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 15 008,72 грн та інфляційні втрати в розмірі 119 253,71 грн.

Оскільки відповідач борг не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач при розгляді справи зазначив, що перерахував на розрахунковий рахунок Позивача основний борг в сумі 595 885.29 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №4329 від 28.09.2022 року на суму 460 383.85 грн.; №4333 від 29.09.2022 року на суму 50 918,54 грн.; №4347 від 30.09.2022 року на суму 84 582,90 грн., та просив закрити провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 595 885,29 грн.

Також, відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій на 100 відсотків, зважаючи на наступне:

- підприємство відповідача, яке є економічно важливим за сучасних умов, перебуває у скрутному фінансовому становищі, пов`язаному з неплатежами з боку споживачів, зокрема побутових, яким законодавче дозволено не здійснювати оплату за комунальні послуги.

- підприємство відповідача знаходиться у важкому фінансовому становищі, є збитковим, що підтверджується звітом про фінансові результати за 9 місяців 2022 року АТ "Полтавагаз' просить взяти це до уваги.

- відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставини того, що несвоєчасна оплата відповідачем перевищення замовленої (договірної) потужності була спричинена низкою обставин, що не залежали від його волі.

- матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем умов договору транспортування природного газу.

- відповідно до фінансового звіту за 2021 рік чистий прибуток ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» становить 5 801 755 тис.грн.

- вид діяльності АТ «Полтавагаз» є розподіл природного газу для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій та інших суб`єктів. Вказаний вид господарської діяльності підлягає надзвичайно високому рівню державного регулювання, від визначення рівня тарифу, до регулювання порядку розпорядження коштами, отриманими як плата за розподіл природного газу від споживачів. Така ситуація не є типовою для господарювання як явища, а є виключенням з загальних правил. Разом з тим, виключення такого роду мають бути обмежені, що випливає з принципу обмеження державного регулювання економічних процесів, закріпленого у ст. 6 Господарського кодексу України. Проте, державна регуляція вказаного виду господарської діяльності, виходячи з чинних положень законодавства, є надмірною, що з одного боку, унеможливлює повне виконання зобов`язань за договором, а з іншого боку є однією з підстав для зменшення нарахованої пені на 100 відсотків.

- товариством виконано умови договору транспортування природного газу № від 11.02.2020 року та вжило можливі заходи задля як найшвидшого виконання умов Договору

- на території України було введено воєнний стан, що є форс-мажорною обставиною.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій на 100 відсотків, оскільки:

- AT «Полтавагаз» не вчинено жодної дії, передбаченої умовами Договору, зокрема не повідомлялось Оператору ГТС про наявність у нього форс-мажорних обставин та не надавались відповідні докази на підтвердження цього (сертифікат ТПП України).

- проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі пропущення стороною грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, тоді як ст.ст. 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України передбачена можливість зменшення виключно штрафних санкцій.

- зменшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних фактично нівелює мету існування неустойки як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне виконання умов договору, та може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності, що призведе до порушення балансу інтересів сторін.

- розмір заявлених до стягнення пені. 3% річних та інфляційних втрат не є надмірно великим у порівнянні із розміром основного боргу та відповідно подання цього позову не є способом збагачення Позивача, а має на меті захист інтересів ТОВ «Оператор ГТС України», які порушені Відповідачем шляхом тривалої не сплати своїх зобов`язань за Договором транспортування природного газу.

- здійснення господарської діяльності Відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від роботи газотранспортної системи України, оскільки саме з газотранспортної системи Позивача надходять до газорозподільної системи Відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення сторін та досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Судом вище встановлено, що 11 лютого 2020 року між Позивачем (Оператор) та Відповідачем (Замовник) було укладено Договір № транспортування природного газу (далі - Договір), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

Судом встановлено, що згідно умов Договору Позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач Відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

1) за вересень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 341,75351 тис.куб.м. всього на загальну суму 50 918,54 гривень;

2) за жовтень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3 089,99041 тис.куб.м. всього на загальну суму 460 383,85 гривень;

3) за грудень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 567,70092 тис.куб.м. всього на загальну суму 84 582,90 гривень.

Визначену позивачем вартість перевищення договірної потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року в загальній сумі 595 885,29 грн відповідач при розгляді справи не заперечував.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у визначені договором строки не здійснив оплату за негативні щодобові небаланси за вересень, жовтень та грудень 2021 року на загальну суму 595 885,29 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідачем в вересні 2022 року проведено оплату основного боргу в сумі 595 885.29 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №4329 від 28.09.2022 року на суму 460 383.85 г рн.; №4333 від 29.09.2022 року на суму 50 918,54 грн.; №4347 від 30.09.2022 року на суму 84 582,90 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем по основному борг станом на дату ухвалення рішення відсутня.

За даних обставин, в частині позовних вимог щодо стягнення 595 885,29 грн основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Також, в межах даної справи позивачем у зв`язку з простроченням Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року на підставах п.п. 13.1., 13.5. Договору, ст. 526, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України нараховано Відповідачу пеню в розмірі 60 918,40 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 15 008,72 грн та інфляційні втрати в розмірі 119 253,71 грн.

При цьому, розрахунок трьох відсотків річних здійснено за період з 21.10.2021 року по 30.09.2022 року (включно), розрахунок пені здійснено за період з 21.10.2021 року по 22.07.2022 року (включно), розрахунок інфляційних здійснено за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року (включно).

Судом враховано, що факт невиконання з боку відповідача договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного проведення розрахунків встановлений та не підлягає доказуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 13.5 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, у відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 15 008,72 грн (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати по кожному окремому акту окремо), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 119 253,71 грн. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати по кожному окремому акту окремо), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 60 918,40 грн (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати по кожному окремому акту окремо), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам умовам договору та Цивільного кодексу України.

Надані відповідачем контрозрахунки пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не знайшли свого підтвердження при перевірці судом правильності здійснених позивачем нарахувань.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення нарахованих штрафних санкцій 100 відсотків на підставі частини 3 статті 551 ЦК У країни, статті 233 ГК України, зважаючи на обставини, перелік яких наведено вище.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій 100 відсотків.

При вирішенні цього клопотання суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Враховуючи надані Відповідачем докази вжиття всіх можливих заходів щодо належного виконання умов Договору транспортування природного газу № від 11.02.2020 року, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, а також беручи до уваги інтереси Відповідача, відсутність доказів, які підтверджували б наявність у Позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме Відповідача, а також враховуючи інтереси позивача, господарський суд прийшов до висновку про наявність у даному випадку виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені на 50 %, тобто до 30459,20 грн.

В цій частині позовні вимоги про стягнення пені задовольняються судом.

Окремо суд зазначає, що проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів.

Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

За таких обставини, враховуючи, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у пазі попущення стороною грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, тоді як ст.ст. 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України передбачена можливість зменшення виключно штрафних санкцій, необгрунтованими є доводи Відповідача щодо можливості їх зменшення.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 30459,20 грн. пені; 119 253,71 грн. інфляційних втрат; 15 008,72 грн - трьох відсотків річних підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в частині позовних вимог щодо стягнення 595 885,29 грн. основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в іншій частині вимог у позові слід відмовити.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому судом враховано п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (чинної на момент винесення рішення) судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Щодо судових витрат в частині суми основного боргу, по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, суд зазначає наступне.

В постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 року в справі № 903/181/19 зазначено, що лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що сума судового збору в частині заборгованості по сумі основного боргу, по якій закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2а Ідентифікаційний код юридичної особи: 03351912) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44 Ідентифікаційний код юридичної особи 42795490) 30459,20 грн. пені; 119 253,71 грн. інфляційних втрат; 15 008,72 грн - трьох відсотків річних, 2927,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 595 885,29 грн. основного боргу.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44 Ідентифікаційний код юридичної особи 42795490) з Державного бюджету України 8938,28 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 75578 від 04.10.2022 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

5. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.12.22

Суддя Киричук О.А.