ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 грудня 2022 року Справа № 903/796/22

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до відповідача 1: Фізичної особи - підприємця Рудь Олександра Євгеновича

відповідача 2: ОСОБА_1

про солідарне стягнення 315 736,72 грн.

Суддя Шум М.С.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" на адресу суду направило позовну заяву про солідарне стягнення з Фізичної особи - підприємця Рудь Олександра Євгеновича та ОСОБА_1 заборгованості в сумі 315 736,72 грн., в т.ч.: 276 709,53 грн. заборгованість за кредитом, 39 027,19 грн. заборгованість за відсотками та 4 736,05 грн. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань згідно кредитного договору №011/66822/479552 від 04.12.2018 в частині своєчасного здійснення платежів по сплаті кредиту, а також на укладення між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та Рудь Катериною Юріївною в забезпечення виконання Фізичною особою - підприємцем Рудь Олександром Євгеновичем взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту згідно договору від 04.12.2018 договору поруки №124891/66822/325570 від 04.12.2018.

Ухвалою суду від 17.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що відповідачі вимог ухвали суду від 17.10.2022 про відкриття провадження у справі не виконали, своїм процесуальним правом на подання до суду відзивів на позовну заяву, інших передбачених ГПК України заяв та клопотань не скористались, останніх суду у визначенні ГПК України строки та порядку не подали.

Ухвала від 17.10.2022 про відкриття провадження у даній справі направлялась рекомендованою кореспонденцією на адресу фізичної особи - підприємця Рудь Олександра Євгеновича та Рудь Катерини Юріївни, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також засвідчену безпосередньо підприємцем в укладеному з позивачем договорі кредитування ( АДРЕСА_1 ) та було повернуто до суду без вручення адресату з підстав: "адресат відсутній за вказаною адресою"(а.с.65-72).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання кореспонденції суду (ухвали від 17.10.2022) відповідачами та повернення її до суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" є наслідками діяння відповідачів щодо її належного отримання, тобто їх власною волею. Відтак, відповідачі вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, процесуальні документи суду надсилалися відповідачам за належними адресами.

Не перебування відповідачів за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права судом. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018р. та від 15.03.2018р. у справах №911/1163/17 та №910/32340/15 відповідно.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

04.12.2018 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Рудь Олександром Євгеновичем (Позичальник) було укладено кредитний договір №011/66822/479552.

Відповідно до п.1.1. договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти у формі невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 500 000 грн, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Графік складається за формою згідно з додатком №1 до договору.

Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 04.12.2021 (п.1.3. договору).

Пунктом 2.1. сторони передбачили, що протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 26% річних, в т.ч. за користування кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного п.1.3. договору.

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту (траншу) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору на умовах договору після виконання позичальником обов`язкових умов, зазначених в пункті 3.1 договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, яка повинна бути подана не пізніше кінцевого терміну надання кредиту, зобов`язується надати в межах ліміту кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на зазначений позичальником поточний рахунок позичальника в АТ "Райффайзен Банк Аваль", для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування.

Відповідно до п.11.1. договору, уразі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору.

Відповідно до п. 12.1 кредитного договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Додатком №1 від 04.12.2018р. до кредитного договору №011/66822/479552 від 04.12.2018р., сторони встановили графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів.

На виконання умов зазначеного договору позивачем на підставі письмових заяв було надано підприємцю Рудь О.Є.. в межах ліміту кредитні кошти з позичкового рахунку, шляхом безготівкового перерахування на зазначений Поззичальником поточний рахунок в АТ "Райффайзен Банк" № НОМЕР_1 для подальшого використання за цільовим призначенням.

Викладені обставини свідчать про те, що кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши позичальнику кредит, згідно з умовами кредитної угоди.

13.10.2020 між Позивачем та Відповідачем-1 укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме, що: фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму заборгованості за простроченими процентами у сумі 9 874,54 гривень, таке збільшення не супроводжується виданою кредитних коштів Позичальнику - п.п. 2.2-2.3 Додаткової угоди (капіталізація прострочених відсотків);

25.03.2021 між Позивачем та Відповідачем-1 укладено додаткову угоду №2 до Кредитного договору відповідно до якої кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме , що кінцевий термін погашення Кредиту встановлено - 04 березня 2024 року; фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму заборгованості за простроченими процентами у сумі 11 554,51 гривень, таке збільшення не супроводжується виданою кредитних коштів Позичальнику - п.п. 2.2-2.3 Додаткової угоди (капіталізація прострочених відсотків).

25.10.2021 року між Позивачем та Відповідачем-1 укладено додаткову угоду №2 до Кредитного договору відповідно до якої кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме, що: кінцевий термін погашення Кредиту встановлено - 04 жовтня 2024 року; тимчасово, на період з дати застосування змін та до 03 лютого 2022 р. розмір щомісячного платежу встановлюється відповідно до зміненого Графіку погашення заборгованості за Кредитом та сплати процентів, що є додатком до цієї додаткової угоди, а також на підставі Додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту щомісяця збільшується на суму заборгованості за поточними процентами, при цьому за згодою сторін відбувається зміна строку погашення заборгованості, таке збільшення не супроводжується виданою кредитних коштів Позичальнику; фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму заборгованості за простроченими процентами у сумі 11 707,93 гривень, таке збільшення не супроводжується виданою кредитних коштів Позичальнику - п.п. 2.2-2.3 Додаткової угоди (капіталізація прострочених відсотків).

Додатково з матеріалів справи судом встановлено, що у процесі кредитування за Кредитним договором Позивачем капіталізовано відсотків у сумі 121 219,79 грн.

Фізична особа-підприємець Рудь Олександр Євгенович взяті на себе згідно кредитного договору №11/66822/479552 від 04.12.2018р. зобов`язання в частині своєчасного повернення банку одержаних кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом не виконав, суму кредиту не оплатив.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення з боржника сум існуючої заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України ).

Кредит це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що в даному випадку відносини між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Рудь Олександром Євгеновичем , носять договірний характер, укладений між ними кредитний договір №011/66822/479552 від 04.12.2018р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був, договір містить в собі усі істотні умови, встановлені для угод відповідного роду, підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками господарюючих суб`єктів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Додатково суд звертає увагу, що суми, котрі входять до ціни позову, зокрема, прострочена заборгованість по основному кредиту та заборгованість по відсотках відповідають фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства, укладеного договору, підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не були спростовані чи заперечені, а відтак підлягають до стягнення на користь позивача в судовому порядку.

Одночасно з цим, з метою забезпечення виконання зобов`язань ФОП Рудь О.Є., які виникають з умов кредитного договору №011/66822/479552 від 04.12.2018р., 04.12.2018 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №124891/66822/325570, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов`язаний: повернути кредит, в порядку, передбаченому кредитним договором.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

25.03.2021 між кредитором та поручителем укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки, яким було внесено зміни в Договір поруки в частині зміни строку виконання зобовязань збільшивши його до 03.03.2024 .

25.03.2021 між кредитором та поручителем укладено Додатковий договір №2 до Договору поруки, яким було внесено зміни в Договір поруки в частині зміни строку виконання зобовязань збільшивши його до 04.10.2024.

Однак, всупереч вимогам кредитного даговору та укладених до нього Додаткових угод відповідач -1 не виконав взяті на себе зобов`ання, не здійснював погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим у ФОП Рудь Олександра Євгеновича перед АТ "Райффайзен Банк" виникла заборгованість всумі 315 736,72 грн., в т.ч.: 276 709,53 грн. заборгованість за кредитом, 39 027,19 грн. заборгованість за відсотками .

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

З огляду на викладені обставини, вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів 315 736,72 грн., в т.ч.: 276 709,53 грн. заборгованість за кредитом, 39 027,19 грн. заборгованість за відсотками визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства овинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що спір до суду було доведено з вини відповідачів, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об`ємі за рахунок Фізичної особи - підприємця Рудь Олександра Євгеновича та ОСОБА_1 .

.

Відповідно до ч. 5 ст. 327 ГПК України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно із Фізичної особи - підприємця Рудь Олександра Євгеновича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк " (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 9А , ) 315 736,72 грн. заборгованості, з яких:276 709,53 грн. заборгованість за кредитом, 39 027,19 грн. заборгованість за відсотками та 4 736,05 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум