РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2022Справа № 910/6586/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Свіденко С.К., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Логістик" (07405, обл. Київська, м. Бровари, вул. Чорновола В`ячеслава, будинок 8-А; ідентифікаційний код 35917412)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, м. Київ, вулиця Марини Раскової , будинок 23, офіс 624; ідентифікаційний код 38807122)

про стягнення 165 600, 37 грн,

Представники сторін:

від позивача: Яковенко П.В.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Логітик" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" про стягнення заборгованості в розмірі 165 600, 37 грн, з яких: 153 900, 00 грн - основного боргу, 11 700, 37 грн - пеня, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні № 2147 від 17.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним належним чином були виконані обумовлені договором зобов`язання та здійснено перевезення вантажів, водночас, відповідачем в порушення умов договору не було здійснення оплати наданих послуг, внаслідок чого в останнього й утворилася заборгованість в сумі 153 900, 00 грн з ПДВ.

Зокрема, позивач вказує, що ним у відповідності до умов договору було направлено відповідачу рахунки-фактури для проведення оплати у повному обсязі, а саме: № Н-781-22 від 10.02.2022 на суму: 11 200,00 грн. з ПДВ, № Н-742-22 від 10.02.2022 на суму: 11 200,00 грн. з ПДВ, № Н-624-22 від 03.02.2022 на суму: 12 000,00 грн. з ПДВ, № П-496-22 від 31.01.2022 на суму: 14 000,00 грн. з ПДВ, № Н-950-22 від 19.02.2022 на суму: 17 000,00 грн. з ПДВ, № Н-976-22 від 21.02.2022 на суму: 17 000,00 грн. з ПДВ, № Н-977-22 від 21.02.2022 на суму: 18 500,00 грн. з ПДВ, № Н-978-22 від 23.02.2022 на суму: 21 500,00 грн. з ПДВ, № Н-979-22 від 21.02.2022 на суму: 20 000,00 грн. з ПДВ, № Н-853-22 від 14.02.2022 на суму: 11 500,00 грн. з ПДВ. Втім, дані рахунки були залишені ТОВ "Міронекс" без уваги та розгляду, оплата здійснена не була.

Доказом того, що послуги надавалися підтверджується поданими заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом та ТТН обома сторонами, а саме: заяви на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 121033 від 09.02.2022 та ТТН № МС-П- від 09.02.2022; № 121034 від 09.02.2022 та ТТН № МС-П- від 09.02.2022; № 121031 від 02.02.2022 та ТТН № МС-П- від 02.02.2022; № 121029 від 30.01.2022 та ТТН № МС-П- від 30.01.2022; № 121036 від 17.02.2022 та ТТН № МС-П- від 17.02.2022; № 121039 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 20.02.2022; № 121037 від 18.02.2022 та ТТН № МС-П- від 18.02.2022; № 121040 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 21 .02.2022; № 121035 від 13.02.2022 та ТТН № МС-П- від 13.02.2022; № 121038 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 19.02.2022.

ТОВ "Транс-Логістик" було направлено ТОВ "Міронекс" лист вимогу за № 377 від 22.06.2022 про стягнення коштів в сумі, 153 900, 00 грн, який останнім отримано 06.07.2022, про що свідчить трекінг-кодом № 234. Водночас, на даний лист відповідь не надано, відповідно кошти не сплачено.

Разом з тим, у зв`язку з простроченням строку виконання відповідачем грошових зобов`язань позивачем було здійснено нарахування штрафу.

У відповіді на відзив позивач відзначає, що жодних зауважень щодо некомплектності документів від відповідача не надходило, а враховуючи, що ТОВ "Міронекс" було експедитором, то відповідно без наданого комплекту документів відповідачеві його замовник не оплатив би надані ним послуги з організації перевезення вантажу.

Також, позивач вказує, що на початку серпня 2022 ТОВ "Транс-Логістик" було отримано відповідь на звернення від 03.08.2022 та відповідно повторно було направлено відповідачу оригінали рахунків на оплату та акти надання послуг в двох оригінальних примірниках, засвідчені копії ТТН з заявками на перевезення у повному обсязі.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відповідачем відзиві останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що на підтвердження надання послуг позивачем подано ТТН, заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом та акти надання послуг. Вказані документи не можуть бути прийняті судом в якості доказів надання послуг з огляду на наступне:

- подані акти не підписані з боку відповідача, тому не можна вважати акт та зазначені у ньому послуги прийнятими відповідачем. Позивачем не надано доказів відправки цих актів на адресу відповідача, а тому не може бути прийнята умова п. 8.2 укладеного сторонами договору про прийняття акту без змін та оплаті по ньому у повному обсязі. Вказана умова договору між сторонами пов`язує прийняття акту лише за умови, якщо він був відправлений позивачем;

- подані позивачем заявки підписані сторонами, що свідчить про те, що сторони погодили умови перевезення, однак відсутні документи, які свідчать про виконання цього замовлення;

- подані ТТН є неналежними доказами, оскільки не містять відомостей, що підлягають доведенню по справі, зокрема, що перевезення здійснено саме позивачем. Як вбачається з поданих ТТН, перевізником у них вказаний відповідач - ТОВ "Міронекс";

- позивачем не надано доказів як отримання відповідачем вказаних документів так і саме у тій комплектності, яка визначена договором та уточнена у заявці, тому, позивачем не доведено того, що у відповідача виник обов`язок з проведення оплати; відповідно мало місце прострочення платежу.

Також, відповідач зазначає, що 05.07.2022 ним було отримано лист-вимогу від позивача та надано на нього відповідь у визначений ч. 6 ст. 222 ГК України строк, що підтверджується копією відповіді на звернення з доказами відправки. У вказаній відповіді відповідач просив позивача виконати належним чином передбачені договором та заявками умови, які зроблять можливим проведення ним оплати у визначені договором строки. Згідно даних АТ Укрпошта вказану відповідь позивачем отримано 28.07.2022 про що свідчать відомості з сайту АТ Укрпошта.

Відповідач також відзначає, що не отримував подану у справі позивачем претензію, оскільки вона згідно відомостей АТ Укрпошта повернулася відправнику.

У поданих запереченнях відповідач зазначає, що за поданими позивачем доказами вірогідність відправки повного пакету документів, які включають оригінали ТТН, є меншою, ніж заперечення проти такої відправки.

Позивач зазначає, що він повторно відправляв пакет документів, однак, у такому комплекті документів містилися (за інформацією самого позивача) засвідчені копії ТТН. При цьому позивач ігнорує ту умову, яка зазначена у заявках - оригінали ТТН (не копії або засвідчені копії).

Позивачем не доведено тієї обставини, що відносини сторін ґрунтувалися на зазначеному ним договорі. В свою чергу позивач перекладає обов`язок доведення зворотного на відповідача, зазначаючи, що відповідач повинен був надати докази оренди транспортних засобів з екіпажем.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

23.08.2022 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи щодо недоведеності позивачем факту надання послуг з перевезення вантажу.

26.08.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла уточнена позовна заява, а також відповідь на відзив, в якій позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/6586/22 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 14.09.2022.

09.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача щодо відповіді на відзив.

13.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

14.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача щодо долучення пояснень та аргументів у відповідь на заперечення відповідача від 05.09.2022, поновлення строків подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи. У вказаному клопотанні позивач також просив суд поновити строк на проведення письмового опитування та провести письмове опитування, відповідно до ст. 90 ГПК України керівника ТОВ "Міронекс" Миронюка Сергія Володимировича, поставивши йому питання згідно вказаного у клопотання переліку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 підготовче засіданні відкладено на 05.10.2022.

У підготовчому засіданні 05.10.2022 оголошено перерву до 19.10.2022.

18.10.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 19.10.2022 суд, заслухавши пояснення представника позивача та розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, не видаляючись до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити у задоволенні даного клопотання у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю його заявлення, вказавши при цьому, що відповідач не був позбавлений можливості подати клопотання в порядку ст. 196 ГПК України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на проведення письмового опитування керівника відповідача - Миронюка Сергія Володимировича у відповідності до ст. 90 ГПК України та проведенні письмового опитування. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 судове засідання відкладено на 07.12.2022.

У судовому засіданні 07.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 07.12.2022 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.07.2020 між ТОВ "Транс-Логістик" (перевізник) та ТОВ "Міронекс" (замовник) був укладений договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні № 2147 за умовами якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських, міжміських сполученнях.

Відповідно до п. 4.1. розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 14-ти (чотирнадцяти) календарних днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання, акту виконаних робіт та податкової накладної.

Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових коштів на поточний банківський рахунок перевізника (п. 4.2. договору).

За умовами п. 8.3. договору про неотримання банківських документів на оплату замовник зобов`язаний письмово повідомити перевізника протягом тридцяти днів з моменту розвантаження. В разі відсутності такого повідомлення у вказаний період вважається, що підтверджуючі документи замовником отримані.

В п. 8.2. договору передбачено, що за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт. У випадку, якщо відправлений перевізником замовнику акт виконаних робіт ним не підписаний і не заперечений на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання замовником, акт вважається прийнятим замовником без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

Як про це вказує позивач та що у свою чергу встановлено судом, надання ТОВ "Транс-Логістик" послуг перевезення підтверджується поданими заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом та ТТН обома сторонами, зокрема: заяви на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 121033 від 09.02.2022 та ТТН № МС-П- від 09.02.2022; № 121034 від 09.02.2022 та ТТН № МС-П- від 09.02.2022; № 121031 від 02.02.2022 та ТТН № МС-П- від 02.02.2022; № 121029 від 30.01.2022 та ТТН № МС-П- від 30.01.2022; № 121036 від 17.02.2022 та ТТН № МС-П- від 17.02.2022; № 121039 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 20.02.2022; № 121037 від 18.02.2022 та ТТН № МС-П- від 18.02.2022; № 121040 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 21 .02.2022; № 121035 від 13.02.2022 та ТТН № МС-П- від 13.02.2022; № 121038 від 19.02.2022 та ТТН № МС-П- від 19.02.2022.

Позивачем у відповідності до умов договору було направлено відповідачу рахунки-фактури для проведення оплати, а саме: № Н-781-22 від 10.02.2022 на суму: 11 200,00 грн. з ПДВ, № Н-742-22 від 10.02.2022 на суму: 11 200,00 грн. з ПДВ, № Н-624-22 від 03.02.2022 на суму: 12 000,00 грн. з ПДВ, № П-496-22 від 31.01.2022 на суму: 14 000,00 грн. з ПДВ, № Н-950-22 від 19.02.2022 на суму: 17 000,00 грн. з ПДВ, № Н-976-22 від 21.02.2022 на суму: 17 000,00 грн. з ПДВ, № Н-977-22 від 21.02.2022 на суму: 18 500,00 грн. з ПДВ, № Н-978-22 від 23.02.2022 на суму: 21 500,00 грн. з ПДВ, № Н-979-22 від 21.02.2022 на суму: 20 000,00 грн. з ПДВ, № Н-853-22 від 14.02.2022 на суму: 11 500,00 грн. з ПДВ. Втім, дані рахунки були залишені ТОВ "Міронекс" без оплати.

Відповідно до підписаних заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом, які є підписаними сторонами та знаходяться в матеріалах справи зазначено адрес для відправки документів ТОВ "Міронекс", а саме: відділення Нової пошти № 3 Хмельницька область, м. Старокостянтинів, контактна особа , Вікторія Супрунюк.

Судом встановлено, що відповідності до підписаного договору та ряду підписаних заявок, позивач у повному обсязі надав послуги, факт надання яких відповідачем не заперечується.

Разом з тим, згідно письмової домовленості сторін, а саме, заявок на перевезення вантажів, позивачем було відправлено відповідачу повний пакет бухгалтерських документів для здійснення оплати, що підтверджується квитанціями Нової пошти, а саме: трекінги відправлень та дати 7649 - 07.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-950, Н-976, Н-979, Н-978, 2519 - 18.02.2022 - комплект документів за рахунками Н-781, Н-742, Н-624, 3522 - 15.02.2022 - комплект документів за рахунками Н-496, 1283 - 07.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-977, 3253 - 20.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-853 та отримані 14.04.2022, 21.02.2022, 17.02.2022, 14.04.2022 та 25.04.2022 відповідно.

Позивач відзначає, що жодних зауважень відносно некомплектності документів від відповідача не надходило.

У свою чергу суд вказує, що даних тверджень відповідачем не спростовано.

23.06.2022 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 377 від 22.06.2022 про стягнення коштів в сумі 153 900,00 грн, та актами звірки взаємних розрахунків в двох примірниках, що були направлені на поштову адресу, яка зазначена в договорі: 31101, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Миру, 151, а/с № 2, що підтверджується описом вкладення та поштовою квитанцією.

Водночас, вказаний лист із незалежних від позивача причин 26.07.2022 був повернутий на адресу ТОВ "Транс-Логістик", про що свідчить надана позивачем копія поштового конверту.

30.07.2022 позивачем повторно було направлено лист-вимогу на суму 153 900,00 грн. з ПДВ., за № 377 від 22.06.2022, на адресу: 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 23., офіс 624., що підтверджується описом вкладення та поштовим конвертом, який було отримано відповідачем 03.08.2022, що підтверджується трекінг-кодом № 148.

В даному листі-вимозі також було додано два примірника акту звірки взаємних розрахунків з проханням підписати та повернути один примірник. Втім, даний акт підписаним повернуто не було.

Відповідач відзначає, що у відповідь на отриману від ТОВ "Транс-Логістик" лист-вимогу ТОВ "Міронекс" було надано відповідь, в якій останній просив виконати належним чином умови договору та заявки, які зроблять можливим проведення ТОВ "Міронекс" оплати.

В той час, позивач вказує, що на початку серпня 2022 року ним була отримана відповідь на звернення від 03.08.2022, з огляду на що 05.08.2022 ТОВ "Транс-Логістик" повторно було направлено оригінали рахунків на оплату та надання послуг в двох оригінальних примірниках, засвідчені копії ТТН з заявками на перевезення у повному обсязі, про що свідчить опис вкладення та поштова квитанція, які були отримані відповідачем 08.08.2022.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 2147, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг дна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ст. 916 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, в п. 8.2. договору передбачено, що за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт. У випадку, якщо відправлений перевізником замовнику акт виконаних робіт ним не підписаний і не заперечений на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання замовником, акт вважається прийнятим замовником без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

Отже, як було встановлено судом вище, позивачем було відправлено відповідачу повний пакет бухгалтерських документів для здійснення оплати, що підтверджується квитанціями Нової пошти, а саме: трекінги відправлень та дати 7649 - 07.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-950, Н-976, Н-979, Н-978, 2519 - 18.02.2022 - комплект документів за рахунками Н-781, Н-742, Н-624, 3522 - 15.02.2022 - комплект документів за рахунками Н-496, 1283 - 07.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-977, 3253 - 20.04.2022 - комплект документів за рахунками Н-853 та отримані 14.04.2022, 21.02.2022, 17.02.2022, 14.04.2022 та 25.04.2022 відповідно.

Водночас, суд вказує, щодо заперечень відповідача щодо актів виконаних робіт в порядку передбаченому п. 8.2. договору в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, враховуючи положення п. 8.2. договору акти виконаних робіт вважаються прийнятим замовником (відповідачем) без змін та підлягають оплаті в повному обсязі.

В п. 8.3. договору сторони погодили, що про неотримання банківських документів на оплату замовник зобов`язаний письмово повідомити перевізника протягом тридцяти днів з моменту розвантаження. В разі відсутності такого повідомлення у вказаний період вважається, що підтверджуючі документи замовником отримані.

Водночас, суд вказує, що таких повідомлень-звернень до перевізника в матеріалах справи не міститься, оскільки, відповідачем суду таких доказів не представлено.

Відповідно до п. 4.1. розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 14-ти (чотирнадцяти) календарних днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача пор тримання, акту виконаних робіт та податкової накладної.

В п. 4 заявок на перевезення вантажу сторони погодили, що розрахунок здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування експедитором коштів на розрахунковий рахунок перевізника після отримання повного пакету документів а саме: два примірники ТТН, два примірники акту передачі товару на відповідальне зберігання (або накладної) з мокрою печаткою вантажоодержувача, акту виконаних робіт та рахунку, виписаних датою навантаження, заявки та договору з мокрою печаткою перевізника.

У вказаних заявках зазначено: терміни оплати 14 банківських днів по оригіналах ТТН при умові реєстрації податкової.

Позивач задля спростування доводів відповідача щодо не надіслання оригіналів ТТН звернувся із запитом № 287/4-22у від 13.09.2022 до замовника перевезень, який зазначений у товарно-транспортних накладних - ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи".

У відповідь на запит позивача, ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" було надано відповідь у якій підтвердили отримання оригіналів ТТН з відмітками вантажоодержувачів про отримання вантажу та проведення оплати ТОВ "Міронекс" за транспортно-експедиторські послуги згідно ТТН № МС-П- від 09.02.2022, ТТН № МС-П- від 09.02.2022, ТТН № МС-П- від 02.02.2022, ТТН № МС-П- від 30.01.2022, ТТН № МС-П- від 17.02.2022, ТТН № МС-П- від 20.02.2022, ТТН № МС-П- від 18.02.2022, ТТН № МС-П- від 21.02.2022, ТТН № МС-П- від 21.02.2022, ТТН № МС-П- від 13.02.2022, ТТН № МС-П- від 19.02.2022.

Крім того, судом також встановлено, що позивачем було зареєстровано податкові накладні по наданим послугам, а відповідачем прийнято їх та не подано жодного коригування/їх відхилення, що підтверджується роздруківками податкових накладних з роздрукованих з програми "M.E.Doc" з відміткою "зареєстровано в СРПН" та "документ прийнято контрагентом", наступні податкові накладні: № 1517 від 23.02.2022, № 1513 від 19.02.2022, № 1043 від 14.02.2022, № 613 від 10.02.2022, № 614 від 10.02.2022, 615 від 03.02.2022, № 1775 від 31.01.2022, № 1516 від 21.02.2022, № 1515 від 21.02.2022 та № 1514 від 21.02.2022.

Таким чином, встановленими судом в ході розгляду даної справи обставинами, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань щодо надання перевезення вантажів автомобільним транспортом та відповідно виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення оплати таких послуг.

Втім, матеріали справи не містять жодних доказів щодо здійснення відповідачем оплати за надані позивачем послуги.

Разом з тим, суд вважає, що заперечення відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив спрямовані лише на ухилення від виконання своїх зобов`язань з оплати послуг перевезення, які відповідач мав виконати протягом 14 банківських днів.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що позивач на виконання умов договору та заявки належним чином виконав зобов`язання з перевезення вантажу, проте, відповідач отримані послуги не оплатив, доказів щодо відсутності заборгованості під час розгляду справи суду не представив, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань пені в сумі 11 700, 37 грн, то суд вказує наступне.

В п. 5.5. договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати, вказаної у п. 3.1. та п. 4.1. даного договору, замовник виплачує перевізнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати, а також за користування грошовими коштами перевізника 0,5 відсотка від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати до повного розрахунку.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Суд здійснивши перерахунок пені, встановив, що позивачем при визначенні періодів з яких починається прострочення не було враховано, що період для нарахування повинен бути розпочатий через 14 банківських днів, таким чином, за розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 11 081, 11 грн, отже вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги перевезення, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши наведені в позовній заяві розрахунки пені, суд дійшов висновку, що позов ТОВ "Транс-Логістик" підлягає частковому задоволенню та відповідно стягненню з ТОВ "Міронекс" належить 153 900, 00 грн - основного боргу та 11 081, 11 грн - пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Логістик" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, м. Київ, вулиця Марини Раскової , будинок 23, офіс 624; ідентифікаційний код 38807122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Логістик" (07405, обл. Київська, м. Бровари, вул. Чорновола В`ячеслава, будинок 8-А; ідентифікаційний код 35917412) основний борг в сумі 153 900 (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот) грн 00 коп., пеню в сумі 11 081 (одинадцять тисяч вісімдесят один) грн 11 коп. та судовий збір в сумі 2 474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн 73 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.12.2022

Суддя Дмитро БАРАНОВ