РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2022Справа № 910/10662/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг"

про стягнення 987 314,36 грн.,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" (далі - відповідач) 791 717,00 грн. основного боргу, 20 533,79 грн. 3 % річних та 175 063,57 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, взятих на себе за укладеним між сторонами у спрощений спосіб договором поставки, в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" товару, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування компенсаційних виплат у вищенаведених розмірах.

Також позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі становить 32 500,00 грн., тоді як докази на підтвердження розміру цих витрат будуть надані суду в установлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" строк для усунення її недоліків.

19.10.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" від 19.10.2022 року про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2022 року відкрито провадження у справі № 910/10662/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

15.11.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг", в якій останнє просило суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись на необхідність встановлення певних обставин справи, а також не отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2022 року вищевказану заяву відповідача залишено без задоволення.

06.12.2022 року через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" від 28.11.2022 року, в якому відповідач заперечив проти пред`явлених до нього вимог з огляду на їх передчасність та безпідставність. У цій заяві по суті справи відповідач вказав, що сторонами не було визначено строку здійснення оплати спірного товару, а відтак для виконання зобов`язання з оплати його вартості позивач повинен був пред`явити відповідну вимогу. Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" не скористалося вищенаведеним правом, передбаченим частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, що є підставою для відмови у пред`явленому ним позові. Крім того, намагання позивача отримати неправомірну вигоду в розмірі 20 533,79 грн. 3 % річних та 175 063,57 грн. інфляційних втрат є, на думку відповідача, недобросовісними діями Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд", зважаючи на запроваджений режим воєнного стану та істотні ускладнення у здійсненні відповідачем господарської діяльності.

Слід також зазначити, що у відзиві на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" також просило суд поновити процесуальний строк на подання означеної заяви по суті справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" про поновлення строку на подання відзиву на позов та одночасно продовжено відповідачу процесуальний строк для подання цієї заяви по суті справи до 29.11.2022 року; відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" від 28.11.2022 року долучено до матеріалів справи.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні-листопаді 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" (далі - покупець) була досягнута згода про поставку товару - обладнання для монтажу систем вентиляції та кондиціонування.

Враховуючи наведене, позивач виставив відповідачу на оплату рахунки від 27.08.2021 року № 264 на суму 1 591 716,88 грн., від 28.09.2021 року № 304 на суму 18 674,40 грн., від 21.10.2021 року № 365 на суму 304 516,98 грн., від 19.11.2021 року № 419 на суму 811,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання досягнутих між сторонами домовленостей постачальник (позивач) здійснив на користь покупця (відповідача) поставку погодженого між ними обладнання на загальну суму 1 925 623,91 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних від 14.09.2021 року № 192 на суму 45 401,91 грн., від 20.10.2021 року № 236 на суму 200 737,99 грн., від 25.10.2021 року № 248 на суму 201 650,58 грн., від 26.10.2021 року № 237 на суму 107 901,23 грн., від 27.10.2021 року № 260 на суму 99 039,78 грн., від 16.11.2021 року № 289 на суму 751 581,67 грн., від 18.11.2021 року № 294 на суму 16 784,70 грн., від 19.11.2021 року № 300 на суму 811,50 грн. (підписаних уповноваженими представниками сторін та скріпленими відбитками їх печаток), а також від 28.09.2021 року № 205 на суму 18 674,40 грн., від 16.12.2021 року № 350 на суму 380 173,75 грн., від 29.12.2021 року № 372 на суму 102 866,40 грн. (підписаних електронними підписами та скріплених електронними печатками сторін за допомогою сервісу "Вчасно").

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником своїх зобов`язань.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" вказувало на те, що всупереч досягнутих між сторонами домовленостей відповідач отриманий товар оплатив лише частково, перерахувавши постачальнику 1 124 002,88 грн. і повернувши позивачу 16.11.2021 року товар на суму 9 904,03 грн., та заборгувавши таким чином Товариству з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" 791 717,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну в нього заборгованість у вищенаведеній сумі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" для захисту своїх прав звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача означений борг, а також 20 533,79 грн. 3 % річних та 175 063,57 грн. інфляційних втрат, нарахованих внаслідок несвоєчасного проведення розрахунків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 статті 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За статтею 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статтею 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За умовами статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Суд зазначає, що поставкою Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" товару на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" та прийняттям його уповноваженими особами відповідача (у тому числі на підставі наявних у матеріалах справи довіреностей на отримання від позивача товарно-матеріальних цінностей), наведені юридичні особи вчинили фактичні дії щодо укладення договору поставки у спрощений спосіб. Відповідно, між цим контрагентами виникли зобов`язальні відносини, які регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, відповідач посилався на те, що сторонами не було погоджено конкретного строку оплати товару, відтак строк виникнення зобов`язання відповідача з оплати поставленого йому товару слід обраховувати за правилами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" не скористалося наданим йому правом, передбаченим частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, та не пред`явило покупцю відповідної претензії, останній вказував на відсутність підставою для задоволення позову постачальника, у зв`язку з його передчасністю.

Проте вказані заперечення не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що сторони у встановленому законом порядку не погодили конкретного строку поставки і оплати товару.

Разом із тим, за умовами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тобто, обов`язок покупця оплатити вартість поставленого йому постачальником товару, в разі відсутності окремо обумовленого сторонами строку оплати, виникає не протягом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги на підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, оскільки негайне виконання такого обов`язку прямо випливає з актів цивільного законодавства (статті 655, 692, 712 Цивільного кодексу України) і не залежить, зокрема, від факту виставлення постачальником рахунку на оплату вартості здійсненої поставки товару чи направлення відповідної претензії.

Наведені висновки повністю спростовують заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.

У той же час, як було зазначено судом вище, відповідач отриманий від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" за вищенаведеними видатковими накладними товар оплатив лише частково, заборгувавши позивачу 791 717,00 грн., що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних товаророзпорядчих документів та виписок з банківського рахунку постачальника. Крім того, спірна у даній справі сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" перед позивачем у розмірі 791 717,00 грн. зафіксована у підписаному між сторонами (за допомогою сервісу "Вчасно") акті звірки взаєморозрахунків за 2021 рік.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи, що загальна сума основного боргу відповідача за поставлений позивачем товар, яка складає 791 717,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" 3 % річних у загальному розмірі 20 533,79 грн., нараховані на відповідні суми боргу за вищевказаними накладними у період з 17.11.2021 року по 12.10.2022 року, а також 175 063,57 грн. інфляційних втрат, нарахованих на означені суми основного боргу протягом грудня 2021 року-вересня 2022 року згідно з наданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" розрахунком.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У той же час посилання відповідача на те, що заявлення позивачем до стягнення 20 533,79 грн. 3 % річних та 175 063,57 грн. інфляційних втрат є недобросовісними діями Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд", зважаючи на запроваджений режим воєнного стану та істотні ускладнення у здійсненні відповідачем господарської діяльності, не беруться судом до уваги та не спростовують обґрунтованості відповідних вимог, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річні, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Слід також зазначити, що відповідачем контррозрахунку заявлених до стягнення сум компенсаційних виплат надано суду не було, як і не наведено обґрунтованих доводів щодо арифметичних дефектів наданого позивачем розрахунку.

Відтак, оскільки нараховані позивачем суми інфляційних втрат у розмірі 175 063,57 грн. та 3 % річних у сумі 20 533,79 грн. є арифметично правильними та відповідають приписам чинного законодавства, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" про стягнення з відповідача нарахованих компенсаційних виплат у вищевказаних розмірах, у зв`язку із чим, такі вимоги також підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження повної та вчасної сплати спірної суми заборгованості.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе грошові обов`язки, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Інжиніринг" (02068, місто Київ, вулиця Драгоманова, будинок 23 Б, офіс 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімхаус Трейд" (04128, місто Київ, вулиця 18-та Садова, будинок 1; ) 791 717 (сімсот дев`яносто одну тисячу сімсот сімнадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 20 533 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 79 коп. 3 % річних, 175 063 (сто сімдесят п`ять тисяч шістдесят три) грн. 57 коп. інфляційних втрат та 14 809 (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ять) грн. 72 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16.12.2022 року.

Суддя В.С. Ломака