ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Справа № 903/64/22 (903/266/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача - адвокат Бєлкін Л.М.

до відповідача 4 ОСОБА_1 - адвокат Андріяш Н.В.

інші учасники - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал",

до відповідача - 1: ОСОБА_2

до відповідача - 2: ОСОБА_3

до відповідача - 3: ОСОБА_4

до відповідача - 4: ОСОБА_1

про визнання недійсними договорів

в межах провадження у справі №903/64/22

за заявою фізичної особи ОСОБА_2

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) (суддя Якушева І.О.) задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" до відповідачів: 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , 4) ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Визнано недійсним договір від 18.09.2009 купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:001:6852, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №4420.

Визнано недійсним договір від 18.09.2009 купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №4425.

У задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору від 20.08.2009, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , із доповненням від 25.09.2009 до цього договору про передачу в іпотеку нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва друкарні та офісних приміщень, загальною площею 3236,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,5673 га, цільове призначення якої: для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів, кадастровий номер :03:001:6985, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" по 1654 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок суперечать закону, оскільки укладені без згоди іпотекодержателя та без державної реєстрації об`єкта купівлі-продажу, тобто не відповідають приписам ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України щодо законності, а тому на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України вимоги позивача про визнання недійсними договорів купівлі - продажу земельних ділянок від 18.09.2009 підлягають до задоволення. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності в матеріалах справи №903/64/22 (903/266/22) іпотечного договору від 20.08.2009, укладеного між відповідачем-3 ОСОБА_4 та відповідачем-4 ОСОБА_1 із доповненнями від 25.09.2009 до нього щодо передачі в іпотеку нерухомого майна, цей правочин не може бути досліджений судом на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства, а тому не підлягає до задоволення вимога позивача про визнання недійсним іпотечного договору від 20.08.2009. Судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності до вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 20.08.2009, оскільки відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договор у зв`язку з тим, що позивач, належними доказами не підтвердив порушення своїх прав укладенням іпотечного договору від 20.08.2009. Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги про визнання недійсними договорів купівлі - продажу земельних ділянок від 18.09.2022 не спрямовані до відповідача - 4 ОСОБА_1 , він не є стороною цих договорів, а тому до цих вимог за заявою представника відповідача -4 не може бути застосовано строк позовної давності. Відповідач - 1 ОСОБА_2 , відповідач - 2 ОСОБА_3 , відповідач - 3 ОСОБА_4 , які є сторонами цього договору, не заявляли про застосування строку позовної давності за цими вимогами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:001:6852, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №4420 від 18.09.2009, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №14425 від 18.09.2009 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнути з позивача понесені у справі судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не досліджено, що позивачем ТзОВ "Фінансова Компанія "Профкапітал" пропущені строки позовної давності для звернення до суду про визнання недійсними договорів купівлі-проджау земельних ділянок. Скаржник вважає, що строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо кожної з вимог пропущені, а тому про застосування строків позовної давності звернувся відповідач ОСОБА_1 . Скаржник звертає увагу суду, що заява про застосування строків позовної давності, зроблена відповідачем ОСОБА_1 , не містила будь-яких обмежень стосовно того до яких позовних вимог слід застосувати строки позовної давності, а була подана стосовно всіх заявлених вимог, в тому числі й вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Скаржник вважає, що даний спір не підлягає розгляду в межах провадження про банкрутство ОСОБА_2 , оскільки вимоги за даним позовом не стосуються майна боржника. Скаржник звертає увагу суду, що ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено підстави та спеціальні строки для визнання недійсними правочинів боржника в межах процедури банкрутства, однак оскаржувані договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені ОСОБА_2 18.09.2009, тобто задовго до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Крім того, скаржник звертає увагу суду, що ОСОБА_2 право власності набув на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданим 10.09.2009 Підгайцівською сільською радою, та Державного акту про право власності на земельну ділянку серії, виданим 10.09.2009 Підгайцівською сільською радою. Попередньо земельні ділянки були сформовані, були відкриті відповідні Поземельні книги, присвоєні кадастрові номери зареєстровано такі в Державному земельному кадастрі. Водночас, скаржник зазначає, що державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

На думку скаржника, звертаючись з позовом про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, позивач обрав невірний спосіб захисту права.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/64/22 (903/266/22) у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 витребувано у суду першої інстанції матеріали справи.

13.10.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла справа №903/64/22 (903/266/22).

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.10.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №903/64/22 (903/266/22) - Коломис В.В. призначено заміну судді - члена колегії у справі.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г.

17.10.2022 від головуючого судді Саврія В.А. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи.

Ухвалою від 17.10.2022 призначено розгляд заяви про самовідвід головуючого судді Саврія В.А. на 17.10.2022.

Ухвалою від 17.10.2022 заяву головуючого судді Саврія В.А. про самовідвід від розгляду справи №903/64/22(903/266/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) задоволено. Відведено головуючого суддю Саврія В.А. від розгляду справи №903/64/22(903/266/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22). Розгляд апеляційної скарги призначений на 15.11.2022 об 10:30 год.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.09.2009:

- площею 0,5000 га з кадастровим номером :03:001:6852, зареєстрований за номером 4420

- та площею 0,5673 га з кадастровим номером :03:001:6985, зареєстрований за номером 4425.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "ФК "Профкапітал" відмовити повністю. Стягнути з ТОВ "ФК "Профкапітал" на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що інформація, що міститься в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належності земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:4789 на праві власності ОСОБА_2 не відповідає дійсності, так як ОСОБА_2 не є власником даної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка поділена на дві земельні ділянки (що в свою чергу підтверджується викопіюваннями на державних актах), яким присвоєні інші кадастрові номери та належать двом власникам - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно. Разом з тим на підтвердження факту поділу земельної ділянки суду було надано копії витягів проектної документації та адвокатських запитів на уповноважених суб`єктів, оскільки безпосередніх рішень (номер та дата) якими було проведено зазначені поділи у ОСОБА_2 в наявності немає. Скаржник вважає, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 216 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону. Захист прав такої особи можливий іншим шляхом передбаченим нормами цивільного законодавства. На думку скаржника, відносини у даній справі регулюються ст. 23 Закону України "Про іпотеку", яка не передбачає визнання недійсними договорів.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/64/22 (903/266/22) у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.10.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №903/64/22 (903/266/22) - Коломис В.В., призначено заміну судді - члена колегії у справі.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г.

17.10.2022 від головуючого судді Саврія В.А. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи.

Ухвалою від 17.10.2022 призначено розгляд заяви про самовідвід головуючого судді Саврія В.А. на 17.10.2022.

Ухвалою суду від 17.10.2022 заяву головуючого судді Саврія В.А. про самовідвід від розгляду справи №903/64/22(903/266/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) задоволено. Відведено головуючого суддю Саврія В.А. від розгляду справи №903/64/22(903/266/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22).

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) залишено без руху. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 4962,00 грн протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

08.11.2022 на адресу суду від ОСОБА_2 , на виконання вимог ухвали суду, надійшла квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22). Зауважено, що про дату судового засідання у даній справі учасники провадження будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 13.12.2022 об 14:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 прийнято апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) до спільного розгляду. Розгляд апеляційної скарги призначений на 13.12.2022 об 14:30 год.

14.11.2022 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

14.11.2022 на адресу суду від позивача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

05.12.2022 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення про незастосування спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні представника відповідача 4 ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

В судовому засіданні представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Інші учасники справи не з`явилися в судове засідання. Про місце, час і дату судового засідання повідомлені належним чином.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів, враховуючи те, що суди у період воєнного стану не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву в даному судовому засіданні за відсутності інших учасників у справі.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В прохальних частинах апеляційних скарг скаржники оскаржують рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.09.2009.

Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.09.2009.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №903/64/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвалою суду першої інстанції від 19.05.2022 у справі №903/64/22 визнано грошові вимоги ТзОВ "Фінансова компанія "Профкапітал" до Фізичної особи ОСОБА_2 та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника Рабана М.Т. включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 46 226 256,83 грн, як такі, що забезпечені заставою; 5161,50 грн боргу - вимоги другої черги; 4962,00 грн встановити, що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі №903/64/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.05.2022 у справі №903/64/22 задоволено. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.05.2022 у справі №903/64/22 в частині визнання грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Профкапітал" скасовано. В цій частині прийняте нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Профкапітал" про визнання його забезпеченим кредитором та визнання грошових вимог до боржника ОСОБА_2 .

Разом з тим, 25.04.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" звернулось до Господарського суду Волинської області із позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в якій товариство просить:

- визнати недійсним договір від 18.09.2009 купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,5000га, кадастровий номер :03:001:6852, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №4420.

- визнати недійним договір від 18.09.2009 купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрований в реєстрі за №4425.

- визнати недійним іпотечний договір від 20.08.2009, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , із доповненням від 25.09.2009 до цього договору щодо передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва друкарні та офісних приміщень, загальною площею 3236,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,5673 га, цільове призначення якої: для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів, кадастровий номер :03:001:6985, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду першої інстанції від 02.05.2022, серед іншого, прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" до розгляду в межах провадження у справі №903/64/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 та відкрито провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Суд наголошує, що на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство має за мету задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності кредиторів.

Тому, розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника. Вказане сприяє ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення щодо відповідних вимог, а також дотриманню принципу процесуальної економії господарського судочинства сутність якого полягає в тому, що б під час розгляду справи в суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановленні законом засоби з урахуванням строків визначених нормами процесуального права.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №911/2548/18 (в межах справи №917/50/13-г про банкрутство).

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №922/719/16, від 28.09.2021 у справі №21/89б/2011(913/45/20), від 29.11.2022 у справі №916/329/21(916/2710/20).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_1 , що даний спір не підлягає розгляду в межах провадження про банкрутство ОСОБА_2 .

Крім того, скаржник ОСОБА_1 звертає увагу суду, що ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено підстави та спеціальні строки для визнання недійсними правочинів боржника в межах процедури банкрутства. Оскаржувані договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені ОСОБА_2 18.09.2009, тобто задовго до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 7 КУзПБ господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Отже, в процесуальному відношенні питання щодо про визнання недійсними договорів належить до спорів (друга група), які розглядаються за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство.

Щодо підстав визнання недійсним договорів купівлі-продажу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За ч. 1, ч. 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається із матеріалів справи, 19.11.2008 між ТзОВ "Комерційний банк "Західінкомбанк" як іпотекодержателем і ОСОБА_2 як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки. У цей же день - 19.11.2008 договір посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу у Волинській області Гаврилюк М.В. Договір зареєстровано в реєстрі за № 1960.

Згідно з п. 1.1 цього договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, іпотекодавець передає нерухоме майно, визначене в розділі 3 цього договору в іпотеку іпотекодержателю - ТзОВ КБ "Західінкомбанк" для додаткового забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_7 - позичальника за кредитним договором №1201/07-261 від 12.01.2007 та додатковими договорами до нього договорами.

Пунктом 2.1. договору іпотеки узгоджено, що згідно з кредитним договором та додатковими до нього договорами іпотекодержатель (кредитор, згідно з кредитним договором) надав ОСОБА_7 (позичальник, згідно з кредитним договором) кредит у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії на придбання землі на потреби будівництва з максимальним лімітом лінії у розмірі 2063991,54 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути надані кредитні кошти, відсотки за користування ними в розмірах, визначених кредитними договором, та здійснити платежі у розмірі та випадках передбачених кредитним договором, додатковими договорами до нього та цим договором іпотеки. При цьому позичальник зобов`язаний сплатити борг, а іпотекодержатель прийняти платежі, як по частинах, так і одноразово в повній сумі. Термін користування кредитними коштами встановлюється до 12 січня 2009 року, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь- якої з умов кредитного договору - до першої письмової вимоги іпотекодержателя.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору іпотеки на забезпечення належного виконання зобов`язань, що виникають з кредитного договору та додаткових до нього договорів, іпотекодавець, передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно (надалі іменується "предмет іпотеки"): земельну ділянку загальною площею 1,0673 гектара, кадастровий номер якої :03:001:4789, надану для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 324952, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №30, та виданого 30.07.2008 управлінням земельних ресурсів у Луцькому районі, Волинської області, на підставі рішення Підгайцівської сільської ради, Луцького району від 30.05.2008 №29/9. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцького району, Волинської області.

ПАТ "Західінкомбанк" відступив права вимоги за згаданим кредитним договором та відповідно забезпечуючими договорами згідно з договором від 15.02.2019 №2018-12- 29-000001-9 про відступлення прав вимоги з конкретизацією, описаною у додатку №126 до договору №20 І 8-12-29-000001-9 про відступлення прав вимоги від 15.02.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал". Як зазначено у додатку №126, Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк", яке є правонаступником КБ "Західінкомбанк" ТзОВ, відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" (новий кредитор) набуває прав вимоги до ОСОБА_7 .

Права вимоги, які відступаються, ґрунтуються на кредитному договорі №1201/07-261 від 12.01.2007 з додатковими до нього договорами (угодами), укладеними між банком та ОСОБА_7 . У відповідності до умов кредитного договору банк надав боржнику кредит у вигляді відкличної поновлювальної лінії з максимальним лімітом у розмірі 2 063 991,54 дол. США на умовах, визначених кредитним договором, зі сплатою 13,5 % процентів річних в доларах США, 13,5 % процентів річних в євро, 20 % процентів річних в гривнях.

Одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором банк відступає новому кредитору права вимоги за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, а саме: договір іпотеки від 19.11.2008, укладений між банком та іпотекодавцем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу у Волинській області Гаврилюк М.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1960, відповідно до якого іпотекодавцем передано в іпотеку земельну ділянку загальною площею 1,0673 га, кадастровий № :03:001:4789, надану для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів, знаходиться за адресою Волинська обл., Луцький район, с. Струмівка.

На підставі вказаного договору відступлення права вимоги був укладений договір від 10.04.2019 про відступлення права вимоги за договором іпотеки. У пункті 1.2 цього договору зазначено, що відповідно до цього договору новому іпотекодержателю відступаються права вимоги за іпотечним договором, що укладений між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ (правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк") та іпотекодавцем - ОСОБА_2 , посвідчений Гаврилюк М.В., приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області, 19.11.2008 за реєстром №1960, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку наступне майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,0673 га., кадастровий номер - :03:001:4789, надану для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Струмівка.

Договір іпотеки №1960 від 19.11.2008 є чинним, не є припиненим.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №163059048 від 10.04.2019 підтверджується внесення запису про іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :03:001:4789, площа 1,0673 га, підстава виникнення іпотеки - іпотечний договір від 19.11.2008, іпотекодавець - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - ТОВ "ФК "Профкапітал".

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2021 у справі №161/15914/13-ц, з урахуванням ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області про виправлення описки від 14.04.2021 та зміненим постановою Волинського апеляційного суду від 12.10.2021, ухвалено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №1201/07-261 від 12.01.2007 та додаткових до нього договорів у сумі 533040,21 доларів США, 1196349,13 євро та 17183741,53 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.11.2008, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,0673 га, кадастровий номер :03:001:4789, яка належить ОСОБА_2 , на праві приватної власності та знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцького району, Волинської області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні згідно з оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право ТОВ "ФК "Профкапітал" на іпотечне майно: земельну ділянку площею 1,0673 га, кадастровий номер :03:001:4789, встановлено рішенням суду.

На підставі рішення Луцький міськрайонний суд, Волинської області видав виконавчий лист. З метою примусового виконання виконавчого листа державний виконавець 26.01.2022 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68360755 щодо ОСОБА_2 .

Отже, позивач є іпотекодержателем майна - земельної ділянки загальною площею 1,0673 га, кадастровий номер :03:001:4789.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2009 ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:001:6852, розташовану в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для ведення будівництва та обслуговування автомобільної стоянки.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2009 ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, розташовану в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для будівництва друкарні, офісних приміщень та гаражів.

Як випливає із змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №11-3-0.2-523/2-22 від 11.02.2022 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:6852 і :03:001:6985 сформовані в результаті поділу земельної ділянки :03:001:4789.

Колегія суддів зазначає, що до вказаного листа долучено витяг з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, з якого вбачається, що станом на дату формування витягу 18.02.2019 власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:4789 є ОСОБА_2 .

Вказану обставину не спростовано ні скаржником ОСОБА_2 , ні скаржником ОСОБА_1 . Твердження ОСОБА_2 про те, що іформація з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку щодо земельної ділянки :03:001:4789 не відповідає дійсності, не підтверджена жодними доказами та спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що факт поділу не заперечує відповідач-1 у відзиві на позов, також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 підтверджує вказаний факт.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 110 Земельного кодексу України поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Отже, іпотека на первісну земельну ділянку, кадастровий номер якої :03:001:4789, площею 1,0673 га, поширюється на дві новоутворені земельні ділянки площею 0,5673 га, кадастровий номер якої :03:001:6985, та відповідно земельна ділянка площею 0,5000 га, кадастровий номер якої: :03:001:6852.

Статтю 110 Земельного кодексу України доповнено частиною третьою згідно із Законом №1066-VI від 05.03.2009 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок". Цей Закон набрав чинності 01.05.2009.

Як свідчать копії Державних актів від 10.09.2009, серії ЯГ №060876 та ЯГ №060877, на право власності на новостворені земельні ділянки, поділ відбувся на підставі рішень, прийнятих наприкінці серпня 2009 року, тобто після набрання чинності Законом України №1066-УІ від 05.03.2009.

Отже, на новостворені земельні ділянки поширюється право іпотеки. Тому власник цих ділянок відповідач-1 ОСОБА_2 міг розпоряджатися цими земельними ділянками з урахуванням обмежень, які передбачені законодавством про іпотеку.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки.

Відповідач-1 відчужив предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:001:6852, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрованим в реєстрі за 4420, на користь відповідача-2 - ОСОБА_3 .

Однак, іпотекодержатель не надавав згоди на відчуження, відповідач - 1 не надав суду доказів на підтвердження надання згоди іпотекодержателем на відчуження земельної ділянки.

Відповідач-1 здійснив також відчуження предмета іпотеки - земельної ділянки, площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки від 18.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрованим в реєстрі за 4425, на користь відповідача-3 - ОСОБА_4 .

Однак, іпотекодержатель також не надавав згоду на відчуження цього майна, доказів на підтвердження цього відповідач -1 також суду не надав.

У статті 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержатель є недійсним.

Окрім цього, згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, що діяла на час укладення договорів купівлі - продажу, будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Однак, оскільки новостворені ділянки не були зареєстровані в Державному реєстрі прав, правочини щодо їх відчуження суперечать вказаним нормам закону, чинним на момент вчинення правочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок суперечать закону, оскільки укладені без згоди іпотекодержателя та без державної реєстрації об`єкта купівлі-продажу, тобто не відповідають приписам ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України щодо законності, а тому на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України вимоги позивача про визнання недійсними договорів купівлі - продажу земельних ділянок від 18.09.2009 підлягають до задоволення.

Щодо застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Водночас, аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, зазначила, що для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 Цивільного кодексу України поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у цивільному процесі": сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Як вбачається із позовної заяви, ТзОВ "ФК "Профкапітал" просить:

- визнати недійсним договір від 18.09.2009 купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,5000га, кадастровий номер :03:001:6852, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

- визнати недійним договір від 18.09.2009 купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5673 га, кадастровий номер :03:001:6985, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,

- визнати недійним іпотечний договір від 20.08.2009, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , із доповненням від 25.09.2009 до цього договору щодо передачі в іпотеку нерухомого майна.

Водночас, вимоги про визнання недійсними договорів купівлі - продажу земельних ділянок від 18.09.2022 не спрямовані до відповідача - 4 ОСОБА_1 , він не є стороною цих договорів.

Враховуючи вищевикладене та правову позицію Великої Палати, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що до вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу не може бути застосовано строк позовної давності за заявою представника відповідача.

Судом встановлено, що відповідач - 1 ОСОБА_2 , відповідач - 2 ОСОБА_3 , відповідач - 3 ОСОБА_4 , які є сторонами цього договору, не заявляли про застосування строку позовної давності за цими вимогами.

Крім того, місцевим господарським судом обґрунтовано не застосовано строк позовної давності до вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 20.08.2009, оскільки відмовлено у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з тим, що позивач, належними доказами не підтвердив порушення своїх прав укладенням іпотечного договору від 20.08.2009.

Щодо доводів скаржника ОСОБА_2 про те, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 216 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. На цьому наголосила Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/12787/17.

Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Як уже зазначалося, позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом у цій справі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, стороною яких він не є. Судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:6852 і :03:001:6985 сформовані в результаті поділу земельної ділянки :03:001:4789.

Водночас, право ТОВ "ФК "Профкапітал" на іпотечне майно: земельну ділянку площею 1,0673 га, кадастровий номер :03:001:4789, встановлено рішенням суду, тобто позивач є іпотекодержателем майна земельної ділянки загальною площею 1,0673 га, кадастровий номер :03:001:4789.

Таким чином, оспорювані ТОВ "ФК "Профкапітал" договори порушують його права та законні інтереси як іпотекодержателя земельної ділянки.

Колегія суддів вважає безпідставними посталання скаржника на ст. 23 Закону України "Про іпотеку", оскільки вказаною статтею передбачені наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, обмеження щодо визання недійсними договорів відсутні.

Таким чином, доводи скаржників, викладені у апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційних скарг покладається на скаржників.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2022 у справі №903/64/22 (903/266/22) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Матеріали справи №903/64/22 (903/266/22) повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "15" грудня 2022 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.