ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокум. Кропивницький Справа № 912/1526/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдаред»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське господарство «Кавунчик Плюс»

про стягнення 687529,68 грн,

за участю:

- секретаря судового засідання Лещенка О.А.,

- представників:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

25.10.2022 ТОВ «Айдаред» звернулося з позовом до ТОВ «Сільське господарство «Кавунчик Плюс» про стягнення основної заборгованості за договором поставки № 3 від 15.01.2018 у сумі 687529,68 грн. Поряд з цим, Позивач заявив вимоги про компенсацію за рахунок Відповідача 10312,95 грн судового збору.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- на підставі договору поставки № 3 від 15.01.2018 поставив Відповідачу продукцію на загальну суму 687529,68 грн;

- Відповідач прийняв продукцію за видатковими накладними № 8 від 09.10.2019 на суму 120117,96 грн, № 9 від 11.10.2019 на 120534,36 грн, № 10 від 16.10.2019 на 123256,02 грн, № 12 від 24.10.2019 на 119552,16 грн, № 13 від 01.11.2019 на 105979,86 грн та № 14 від 16.11.2019 на 98089,32 грн, проте оплату у встановлений договором строк не виконав, у зв`язку з чим заборгував 687529,68 грн.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ

Ухвалою від 26.10.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та установив строки для подачі процесуальних заяв. У свою чергу, Відповідач відзив на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд, що слідує з повідомлення про вручення поштового відправлення № 534.

Безпосередньо підготовче провадження здійснене у підготовчому засіданні, яке відбулося 30.11.2022, а розгляд справи по суті 21.12.2022.

За клопотанням Позивача розгляд справи по суті проведений без його участі. Разом з цим, розгляд справи проведений також без участі представника Відповідача, оскільки він не з`явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

15.01.2018 ТОВ «Айдаред», як Постачальник, та ТОВ «Сільське господарство «Кавунчик Плюс», як Покупець, уклали договір поставки № 3 (а.с. 9-10), за умовами якого:

- Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставити сільськогосподарську продукцію у власність Покупця згідно заявок останнього, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, прийняти та оплатити таку продукцію (пункт 1.1);

- зобов`язання Постачальника з поставки продукції вважаються виконаними у повному обсязі з моменту фактичної передачі продукції у власність Покупця та підписання видаткових накладних уповноваженими представниками сторін (пункт 2.5);

- Покупець зобов`язується прийняти продукцію, поставлену Постачальником, та оплатити її вартість (пункт 5.1);

- розрахунок за продукцію проводиться Покупцем по відстрочці платежу строком 14 календарних днів за кожну поставлену партію продукції у сумі, зазначеній у відповідній накладній (пункт 6.1).

На виконання умов договору Позивач передав Відповідачу продукцію загальною вартістю 687529,68 грн, що слідує з видаткових накладних:

- № 8 від 09.10.2019 на 16552 кг яблук на загальну суму 120117,96 грн (а.с. 8),

- № 9 від 11.10.2019 на 16456 кг яблук на загальну суму 120534,36 грн (а.с.7),

- № 10 від 16.10.2019 на 16351 кг яблук на загальну суму 123256,02 грн (а.с. 6),

- № 12 від 24.10.2019 на 15827 кг яблук на загальну суму 119552,16 грн (а.с. 5),

- № 13 від 01.11.2019 на 15944 кг яблук на загальну суму 105979,86 грн (а.с. 4),

- № 14 від 16.11.2019 на 16180 кг яблук на загальну суму 98089,32 грн (а.с. 3).

За обрахунками Позивача станом на час розгляду справи в суді заборгованість складає 687529,68 грн.

Отже, за вказаних обставин та доказів Позивач підтвердив наявність договірних відносин з Відповідачем щодо поставки товару, його вартість, а також несплачену суму вартості продукції.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН ТА ПОЛОЖЕНЬ ЗАКОНОДАВСТВА

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору врахуванню підлягають його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Отже, за укладеним між сторонами договором поставки Позивач зобов`язався поставити продукцію, а Відповідач сплатити його вартість на умовах відстрочення платежу на 14 календарних днів.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Окреслені у статті 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у пункті 6 статті 3 ЦК України (справедливість та добросовісність) та засадами зобов`язань, визначеними у частині 3 статті 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.

У пункті 8.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що ці принципи втілюються у нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

У даному контексті суд також зазначає, що безпосередньо сутність справедливості виражається у ментальних уявленнях, що є добро і зло, правда і неправда, а добросовісність означає необхідність сумлінної, чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав, а також дотримання належної турботливості і ставлення до процесу виконання зобов`язання з урахуванням захищених законодавством прав та інтересів іншої сторони.

Отже, зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за укладеним договором поставки Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу вартість отриманої продукції за видатковими накладними № 8 від 09.10.2019 на 120117,96 грн не пізніше 23.10.2019, № 9 від 11.10.2019 на 120534,36 грн 25.10.2019, № 10 від 16.10.2019 на 123256,02 грн 30.10.2019, № 12 від 24.10.2019 на 119552,16 грн 07.11.2019, № 13 від 01.11.2019 на 105979,86 грн 15.11.2019 та № 14 від 16.11.2019 на 98089,32 грн 30.11.2019.

У спорі Відповідач не здійснив оплату продукції у повному обсязі, чим порушив взяті на себе зобов`язання та заборгував 687529,68 грн.

Водночас, суд не абсолютизує наведені принципи по відношенню до поведінки Відповідача, оскільки вона може бути наслідком не тільки суб`єктивних, але і об`єктивних причин. Проте, з огляду на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України він повинен довести наявність відповідних причин.

У свою чергу, Відповідач не надав доказів існування об`єктивних причин та обставин, які б вказували на вжиття ним усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання.

За таких обставин суд висновує, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманої продукції у сумі 687529,68 грн у встановлений строк, порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

ВИСНОВКИ З ПРЕДМЕТУ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 687529,68 грн основного боргу у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у справі є витрати Позивача на сплату судового збору, сплачені платіжним дорученням № 102 від 17.10.2022, у сумі 10312,95 грн, які на підставі положень статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське господарство «Кавунчик Плюс» (26411, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Синьки, вул. Миру, 37; ідентифікаційний код 41477957) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдаред» (31164, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Веселе; ідентифікаційний код 31819524) 687529,68 грн основного боргу та 10312,95 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.12.2022

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення надіслати:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Айдаред» (31164, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Веселе);

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільське господарство «Кавунчик Плюс» (26411, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Синьки, вул. Миру, 37).