УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

20.12.2022Справа № 910/14077/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали

позовної заяви Громадської організації «Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад»

до 1) Київської міської ради

2) Центрального територіального управління капітального будівництва

треті особи, без самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінпроект», Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерство оборони України

про визнання недійсним договору та угоди,

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулась Громадська організація «Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад» (дала за текстом - Громадська організація, Позивач) з позовом до Київської міської ради (далі за текстом - КМР, Відповідач-1), Центрального територіального управління капітального будівництва (далі за текстом - ЦТУ КБ, Відповідач-2) за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінпроект», Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерства оборони України, в якому Позивач просить суд:

- визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки від 08.09.2005 № 91-6-00484 (зі змінами, внесеними договором від 26.12.2008 № 91-6-00829) для будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та з вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Січових Стрільців, 59 у Шевченківському районі м. Києва (кадастровий номер: :91:165:0018, площа 0, 9645 га, укладений між КМР та ЦТУ КБ (далі за текстом - Договір оренди);

- визнати недійсною з моменту укладення угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 12.04.2016 № 95, по вул. Січових Стрільців, 59 у Шевченківському районі м. Київ, загальною площею 0, 9645 га (кадастровий номер: :91:165:0018), укладену між КМР та ЦТУ КБ (далі за текстом - Угода).

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Договір оренди та Угода укладені КМР та ЦТУ КБ з порушенням норм чинного законодавства, що в результаті спричинило шкоду державі, військовослужбовцям та Міністерству оборони України в особливо великих розмірах.

Дослідивши текст позовної заяви, суд зазначає, що даний позов фактично подано Громадською організацією з метою захисту інтересів держави України в особі Міністерства оборони України, яке є потерпілим від незаконних оборудок з надання в оренду земельної ділянки, Кабінету Міністрів України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, військовослужбовців, а також місцевої громади, в тому числі, порушених законних інтересів Позивача (передбачених його Статутом) .

Крім того, Позивач зазначає, що даний позов направлений на захист культурної спадщини, забезпечення дотримання вимог чинного законодавства про містобудівну діяльність та законодавства про охорону навколишнього середовища у місті Києві.

Так, дослідивши матеріали позовної заяви, предмет та підстави позову, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви разом з доданими до нього документами заявнику, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 1 Закону України «Про громадські об`єднання» від 22.03.2012 № 4572-VI закріплено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів; за організаційно-правовою формою воно утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Статут громадського об`єднання, зокрема, має містити відомості про мету (цілі) та напрями його діяльності; повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи) (стаття 11 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Частиною 2 статті 21 Закону України «Про громадські об`єднання» закріплено права громадської організації, які остання реалізує шляхом наділення засновниками (учасниками) такої громадської організації певними повноваженнями (компетенцією), що не виключає делегування йому функцій представництва для захисту їхніх прав та інтересів у правовідносинах із третіми особами, в тому числі щодо судового захисту.

Згідно пункту 1.1. Статуту Позивача, громадська організація «Врятуймо Київ - зелене древнє місто - сад» є добровільним об`єднанням, фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, екологічних, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших прав та інтересів своїх членів та/або інших осіб.

Відповідно до пункту 2.1. Статуту діяльність має суспільний характер, що виявляється у її взаємодії з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями різних форм власності, встановленні партнерських відносин з іншими громадськими організаціями, рухами, фондами, зареєстрованими в Україні чи за її межами, громадянами України, іноземцями та/або особами без громадянства.

Представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів чи інших осіб, які сприяють досягненню мети і завдань Організації (за згодою останніх), у будь-яких органах державної влади, в тому числі судах усіх інстанцій та юрисдикцій, правоохоронних органах, у органах місцевого самоврядування, їхніх виконавчих органах, а також на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування (пункт 2.4.2. Статуту).

Згідно пункту 1.5. Статуту Громадська організація у своїй діяльності керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України «Про громадські об`єднання», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про право громадськості па доступ до інформації, на участь громадськості в процесі прийняття рішень та на доступ до правосуддя з усіх питань, що стосуються довкілля (Орхуська Конвенція), Кіотським протоколом, Європейською ландшафтною конвенцією, Конвенцією про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини, Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи, іншим чинним законодавством України та міжнародними угодами щодо прав громадськості в галузі захисту і збереження довкілля, природного середовища, культурної спадщини та життєвого простору громадян та цим Статутом.

Як зазначалося судом вище, даний позов Позивачем подано в інтересах місцевої громади, до якої Позивач відносить і свою Громадську організацію, а також в інтересах держави в особі визначених вище державних органів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що даний позов спрямований не на захист власних інтересів юридичної особи, а на захист інтересів невизначеного кола фізичних осіб та визначених Позивачем суб`єктів владних повноважень, з метою представництва їхніх інтересів в суді, керуючись нормами законодавства визначених пунктом 1.5. Статуту, з метою реалізації статутних завдань Громадської організації.

Так суд зазначає, що згідно абзацу 3 пункту 2.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено в її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

З доданих до позовної заяви додатків судом вбачається, що Статутом Позивача передбачено право представляти інтереси інших осіб, водночас суд зазначає, що Позивачем до позову не додано доказів звернення до нього осіб/членів Громадської організації/ місцевої громади задля захисту порушених інтересів шляхом подання даного позову.

При цьому судом враховано, що Громадська організація є об`єднанням фізичних осіб та має суспільний характер, що відповідно виключає можливість Голови такої організації здійснювати свою діяльність (в зазначеній частині) виключно на власних розсуд, що відповідно свідчить про відсутність у Позивача - Голови Громадської організації М.В. Зельдіна повноважень на підписання такого позову в інтересах місцевої громади, без її звернення.

Що стосується посилань Позивача на те, що даний позов також подано з метою захисту інтересів держави, суд зазначає, що статтею 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є зокрема захист інтересів держави.

При цьому суд звертає увагу Позивача, що чинним законодавством України не передбачено можливості захисту інтересів держави у суді будь-якою особою.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про прокуратуру» функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим законом, покладаються саме на прокуратуру.

При цьому, за змістом статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Таким чином, забезпечення захисту інтересів держави здійснюється органами прокуратури, при цьому не допускається підміна інтересів держави інтересам окремої юридичної особи, в тому числі й громадської організації, оскільки у законодавстві відсутні спеціальні механізми, які б передбачали можливість звернення окремих юридичних осіб в суд з метою захисту інтересів держави.

В даному випадку, суд вказує, що Позивач, подаючи даний позов із обґрунтуванням необхідності захисту інтересів держави фактично реалізує та підмінює собою повноваження органів прокуратури, при тому, що Позивач не наділений повноваженнями здійснювати такий захист, а тому суд дійшов висновку про очевидну відсутність у Позивача права оскаржити у судовому порядку Договір оренди та Угоду задля забезпечення захисту законного інтересу держави.

Відповідно до частини 1 статті 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на те, що Позивачем не обґрунтовано підстав для звернення з даним позовом до суду з метою захисту інтересів держави України та місцевої громади, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 174 ГПК України.

У відповідності до частини 6 статті 174 ГПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

При цьому, суд звертає увагу Позивача, що у відповідності до пункту 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174 та 234 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Громадської організації «Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад» до Київської міської ради, Центрального територіального управління капітального будівництва, треті особи, без самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінпроект», Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерства оборони України про визнання недійсним договору та угоди та додані до неї документи - повернути без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 20.12.2022 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали підписано: 20.12.2022

Суддя Антон ПУКАС