ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 Справа № 914/2372/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Качуринець Галини Семенівни, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Цюпко Сергія Сергійовича, м. Борислав, Львівська обл.,

про: стягнення 123 346,73 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Задорожний Ю.В.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Фізична особа-підприємець Качуринець Галина Семенівна звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Цюпко Сергія Сергійовича про стягнення 123 346,73 грн.

Ухвалою від 31.10.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 29.11.2022 року.

Ухвалою від 29.11.2022 суд відклав розгляд справи на 13.12.2022.

12.12.2022 Відповідачем подано відзив на позовну заяву (Вх. № 25542/22).

В судове засідання 13.12.2022 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимоги задоволити, відповідач не з`явився, 12.12.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами справи (Вх. № 25543/22).

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні 13.12.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором суборенди нежитлового приміщення № 01-001-2021-10-с від 25.10.2021 року в частині сплати орендних платежів за період з 01.12.2021 по 26.04.2022, у зв`язку з чим за ФОП Цюпко С.С. утворилась заборгованість у розмірі 83 465,28 грн, з урахуванням забезпечувального платежу заборгованість склала - 38 769,28 грн.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо сплати орендних платежів, позивач нарахував відповідачу 6967,80 грн - пені, 1046,76 грн -інфляційних втрат, 1962,88 грн - 12% річних та 74 600,01 грн - штраф.

У позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, з позовними вимогами погоджується частково, просить у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій відмовити з огляду на наступне.

Підставою для відмови в задоволені позовних вимог Позивача в частині стягнення штрафних санкцій є настання форс- мажорних обставин, а саме введення воєнного стану на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що підтверджується листом ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Відповідно до п. 14.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов Договору у випадку, якщо таке невиконання є наслідком настання обставин форс-мажору.

Зазначив, що сума даної штрафної санкції є суттєво неспіврозмірною із сумою основного боргу Відповідача та значно перевищує розмір завданих йому збитків. Діяльність у орендованому приміщенні, через вказані форс - мажорні обставини так і не розпочав, разом з тим перешкод до його використання Позивачем не чинив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

25.10.2021 року між Фізичною особою-підприємцем Качуринець Галиною Семенівноюта та Фізичною особою-підприємцем Цюпко Сергієм Сергійовичем було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 01-001-2021-10-с (далі - Договір суборенди), згідно якого Орендодавець передає Орендарю, а Орендар приймає у Орендодавця в строкове платне користування нежитлове приміщення чи його частину, надалі по тексту - «Приміщення», яке знаходиться за адресою: вул. Кульпарківська. 59, м. Львів, 79041, корпус, номер, поверх розташування, загальна площа і відновна вартість якого, вказані в п.п. F, G, Н Додатку №1 до цього Договору.

Приміщення передано Суборендареві в суборенду для здійснення діяльності Орендаря у відповідності до цільового призначення Приміщення та з додержанням вимог чинного законодавства України. Вид діяльності вказаний в п. 0 Додатку №1 до цього Договору. Визначений Сторонами вид діяльності Орендаря виключає право Орендаря на будь-який інший спосіб використання Приміщення. Зміна виду діяльності Орендаря вимагає внесення змін до цього Договору оренди.. (п. 1.2. Договору суборенди).

Орендар повністю виконав умови Договору, а саме згідно з пп. 1.1., 1.2. Договору суборенди, надав відповідачу нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська. 59, загальною площею 34,00 кв. м, про що свідчить Акт приймання-передачі приміщення від 01 грудня 2021 року, який підписано Сторонами.

Відповідно до п. 4.1 Договору оренди Сторони погодилися, що за час користування Приміщенням Орендар платитиме Орендодавцю Орендну плату - платіж, який обчислюється з розрахунку погодженої Сторонами ціни за оренду 1 кв.м. Приміщення помножену на технічну площу орендованого Приміщення та коефіцієнт платежів з помісячним нарахуванням та сплатою. Розмір орендної плати та ставки за 1 кв.м. за один місяць погоджується Сторонами в додатку №1 п. 1. Також Договором оренди встановлено формулу із застосування індексації (п. 4.2)

Пунктом 1 додатку №1 до Договору оренди встановлено, що з 15 січня 2022 року орендна плата за місяць становить 22 348,03грн. без ПДВ, що на час підписання Договору оренди є еквівалентом 850 доларів США без ПДВ, за курсом, встановленим НБУ станом на дату підписання Договору оренди. (657,30 грн. за 1 м.кв. без ПДВ, що на час підписання договору оренди є грошовим еквівалентом 25,00 доларів США без ПДВ, за курсом, встановленим НБУ станом на дату підписання Договору оренди).

Як зазначено позивачем орендна плата розраховувалась наступним чином: 100 грн - орендна плата з 01 грудня 2021 по 14 січня 2022 року; 12 760,32 грн - орендна плата з 15 січня 2022 року по 30 січня 2022 року; 24 187,18 грн - орендна плата за лютий 2022 року; 24 866,67 грн - орендна плата за березень 2022 року та 21 551,11 грн - орендна плата 01 квітня 2022 року по 26 квітня 2022 року.

Порядок розрахунків описано в розділі 6 Договору оренди, а саме п. 6.4 передбачає, що всі передбачені Договором оренди оплати, нараховуватимуться від дати підписання Сторонами Акта передачі-приймання, незалежно від того чи Орендар фактично розпочав свою діяльність. Всі передбачені Договором оренди оплати нараховуються до дати підписання Орендарем Акту повернення-приймання Приміщення або до моменту звільнення приміщення від майна Орендаря у випадку, передбаченому п. 12.8 цього Договору.

Згідно із п. 6.5 Договору оренди орендна плата сплачується Орендарем до 10 числа розрахункового місяця на підставі наданого рахунку. Рахунки надаються до 5 числа розрахункового місяця.

Згідно пункту 12.8 Договору оренди у випадку прострочення Орендаря щодо повернення Приміщення понад 10 (десять) календарних днів з дня закінчення Строку оренди або дострокового розірвання цього Договору, після спливу семиденного строку з дати надсилання додаткового письмового повідомлення з попередженням Орендаря про дату та час звільнення Приміщення, Орендодавець вправі, керуючись статтею 235, частиною 2 статті 236 Господарського кодексу України, самостійно звільнити Приміщення від майна Орендаря, передавши його на зберігання. При цьому, Орендар підтверджує те, що передбачена цим пунктом можливість звільнення Приміщення від належного йому майна внаслідок прострочення Орендаря щодо повернення Приміщення за цим Договором, є врегульованим Сторонами особливим способом самозахисту прав Орендодавця в розумінні статті 19 Цивільного кодексу України. Застосування такого заходу оперативного впливу виключатиме будь-яку відповідальність Орендодавця, у тому числі, за можливі збитки (у т.ч. упущену вигоду), завдані Орендарю. Орендар зобов`язується у будь-якому випадку відшкодувати витрати Орендодавця на звільнення Приміщення від майна Орендаря та оплату послуг зберігача за зберігання майна Орендаря. Сторони, керуючись статтею 6 Цивільного кодексу України, домовились, що з моменту звільнення Приміщення від майна Орендаря, Приміщення вважатиметься повернутим Орендодавцю за цим Договором.

01.04.2022 Позивач звернулась до Відповідача з повідомленням про припинення договору оренди та з вимогою про сплату заборгованості та штрафу, докази надсилання долучені до матеріалів справи, однак відповіді ФОП Цюпко С.С. не надав.

Відтак, 26 квітня 2022 року Позивачем підписано Додаток № 4 до Договору суборенди, згідно якого нежитлове приміщення було повернуто з суборенди 26.04.2022, що підтверджується підписаним відповідним Актом повернення - приймання. В Акті зазначено, що ФОП Цюпко С.С. не з`явився.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за договором суборенди складала 38 769,28 грн, про що було зазначено в Акті повернення - приймання приміщення.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором, за час прострочення Відповідачу нараховано 6 967,80 грн. - пені за несвоєчасно сплачені орендні платежі; 1 046,76 грн. - інфляційні втрати; 1 962,88 грн. - 12 % річних за користування чужими кошами та 74 600,01 грн. - штраф в розмірі 300% розміру орендної плати.

Оцінка суду.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця. якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 25.10.2021 року між ФОП Качуринець Г.С. та ФОП Цюпко С. С. було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 01-001-2021-10-с.

На виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, Орендар передав нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вулиця Кульпарківська, 59, загальною площею 32,00 кв. м, про що свідчить Акт приймання-передачі приміщення від 01.12.2022 року, який підписано Сторонами та долучено до матеріалів справи.

У зв`язку з постійним порушенням строків оплати суборендної плати, а також виникненням значного розміру заборгованості, Договір суборенди нежитлового приміщення № 01-001-2021-10-с від 25.10.2021 було достроково розірвано з 26.04.2022, відповідно до Акту повернення - приймання.

Відповідно до п. 12.5 Договору у разі ухилення або невмотивозаної відмови Орендаря від підписання Акта повернення-приймання Приміщення впродовж 5 (п`яти) календарних днів віддати передачі такого Акта Орендарю Орендодавцем, Сторони домовились, що Орендодавець має право односторонньо підписати цей Акт з відповідною приміткою. Такий Акт повернення-приймання Приміщення є підставою для проведення розрахунків та матиме такі самі правові наслідки для Орендаря як і двосторонній акт.

26.04.2022 нежитлове приміщення було повернуто з суборенди, що підтверджується підписаним з боку орендодавця Актом повернення - приймання. Разом із підписанням Акту повернення - приймання визначено суму заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 38 769,28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконав та допустив заборгованість по сплаті суборендних платежів на суму 83 465,28 грн. З урахуванням забезпечувального платежу в розмірі 44 696,00 грн, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 38 769,28 грн.

Станом на день розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив, у відзиві на позовну заяву вказав що з нарахованими орендними платежами погоджується.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 13.7 Договору оренди врегульовано, що у випадку прострочення грошового зобов`язання по оплаті орендної плати Орендар зобов`язаний сплатити у порядку, визначеному статтею 625 ЦК України, суму боргу та 12 відсотків річних від простроченої суми.

Оскільки відповідачем було несвоєчасно та не в повному обсязі сплачено суборендні платежі, позивач нарахував відповідачу 1 046,76 грн інфляційних втрат та 1 962,88 грн 12% річних нараховані за неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Судом проведено перевірку здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, зазначає що такі нараховані вірно та підлягають до стягнення в повному обсязі.

Відповідно до пункту 13.6 Договору у випадку порушення орендарем строків виконання зобов`язань по сплаті Позивачу орендної плати чи інших платежів, передбачених Договором, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ чинної на час нарахування від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відтак, Позивач нарахував Відповідачу пеню за несплату суборендної плати в розмірі 6 967,80 грн.

Судом проведено перевірку правильності нарахування пені та визначено, що таку здійснено вірно, відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 6967,80 грн.

Разом з тим, пунктом 13.5. Договору оренди передбачено, що у випадку відмови від зобов`язання за Договором оренди Орендодавцем з вини Орендаря, в тому числі відмови від зобов`язання за Договором оренди в порядку, визначеному п. 15.7 цього Договору оренди, Орендодавець має право стягнути з Орендаря, а Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 300% Орендної плати, діючої на момент цього порушення.

Згідно п. 15.7 Договору сторони в порядку ст. 6 Цивільного кодексу України погодились, що істотним порушенням Договору оренди в розумінні положень ст.651 Цивільного кодексу України, яке надає Орендодавцю право відмови від Договору оренди в односторонньому позасудовому порядку, буде кожна з наступних обставин:

a) Якщо Орендар з причин, які не залежать від Орендодавця, не прийняв Приміщення за Актом передачі-приймання в оренду в строк, визначений Договором, Орендодавець матиме право відмовитися від Договору оренди у випадку неусунення Орендарем вказаного порушення впродовж 10 (десяти) календарних днів від дати отримання ним відповідної письмової вимоги Орендодавця;

b) Ненадання в забезпечення виконання грошових зобов`язань Орендаря в строк і в обсягах, передбачених цим Договором, або допущення Орендарем недостатності необхідного обсягу забезпечення, ніж це вимагається Договором оренди. Орендодавець матиме право відмовитися від Договору оренди у випадку неусунення Орендарем вказаного порушення впродовж 10 (десяти) календарних днів від дати отримання ним відповідної письмової вимоги Орендодавця;

c) Якщо Орендар без письмової згоди Орендодавця використовує Приміщення не у відповідності з призначенням, визначеним Договором оренди, Орендодавець матиме право відмовитися від Договору оренди у випадку неусунення Орендарем вказаного порушення впродовж 10 (десяти) календарних днів від дати отримання ним відповідної письмової вимоги Орендодавця;

d) Якщо Приміщення або його частина буде передана в суборенду чи інше користування (у тому числі безоплатне) без письмової згоди Орендодавця, Орендодавець матиме право відмовитися від Договору оренди у випадку неусунення Орендарем вказаного порушення впродовж 10 (десяти) календарних днів від дати отримання ним відповідної письмової вимоги Орендодавця;

е) якщо Орендар частково чи в повному обсязі затримує сплату компенсації за фактично спожиті комунальні послуги, необхідні для утримання Приміщення більше ніж одного місяця від дати, коли така оплата повинна була бути здійснена;

f) якщо щодо Орендаря прийнято рішення про його ліквідацію або проти нього розпочато справу про банкрутство.

Відповідно до вказаного пункту Позивач нарахував Відповідачу штраф в розмірі

74 600,01 грн. (24866,67 х 300% = 74600,01)

Щодо стягнення штрафу суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач нарахував відповідачу штраф внаслідок односторонньої відмови Орендодавцем від договору, шляхом направлення 01.04.2022 повідомлення про припинення договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП Цюпко С.С. не сплачував орендні платежі з грудня по квітень, однак як визначено пунктом 8.1 Договору після підписання цього Договору Орендодавець виставляє Орендарю рахунок про сплату забезпечувального платежу. Розмір забезпечувального платежу дорівнює розмірам Орендної плати за погоджену сторонами кількість місяців оренди приміщення, що визначається в додатку № 1 до договору.

У Додатку № 1 до Договору, а саме пунктом J визначено, що забезпечувальний платіж сплачується у розмірі двомісячної орендної плати протягом 7 календарних днів від дати підписання договору оренди.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем забезпечувальний платіж ФОП Цюпко С.С. сплатив на користь ФОП Качуринець Г.С. в розмірі 44 696,00 грн.

Пунтом 8.5 Договору сторонами визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання (прострочення) Орендарем будь-якого із своїх грошових зобов`язань в користь Орендодавця за цим Договором більше ніж на 10 (десять) календарних днів Орендодавець має право погасити заборгованість, що виникла за рахунок Забезпечувального платежу. Орендар не має права зараховувати з односторонньому порядку Забезпечувальний платіж в рахунок Орендної плати або виконання будь-якого іншого зобов`язання за цим Договором.

Як встановлено судом за матеріалами справи, вказаний забезпечувальний платіж (44 696,00 грн) покрив орендну плату за грудень 2021 (100,00 грн), січень (12760,32 грн), лютий (24187,18) та частину березня 2022 року, що не заперечується позивачем, оскільки останній просить стягнути 38 769,28 грн, що є частиною орендного платежу за березень (24866,67 грн) та квітень (21551,11 грн) 2022 року.

Відповідно до п. 8.9 сторони погодили, що у випадку припинення дії Договору, зокрема, розірвання або відмови від Договору оренди чи відмови від зобов`язання за Договором оренди, сума забезпечення підлягає поверненню Орендарю впродовж 30 календарних днів від дати отримання Орендодавцем відповідної письмової вимоги Орендаря, якщо не виникне необхідність здійснення виплати з забезпечення з метою покриття платежів, належних Орендодавцю з приводу Орендної плати, оплати Експлуатаційних витрат, відшкодування фактично спожитих комунальних послуг, витрат на відшкодування збитків, заподіяної шкоди або інших грошових зобов`язань Орендаря, що випливають з цього Договору.

Судом встановлено, що заборгованість у відповідача перед позивачем є за неповні 2 місяці суборенди.

Відповідно до пункту 9.1.5 Договору передбачено, що Орендодавець має право: відмовитися від цього Договору у випадку, якщо Орендар не здійснює оплату орендної плати, впродовж 3 (трьох) місяців підряд. Цей Договір вважається припиненим у такому випадку з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від цього Договору.

Як було зазначено вище, заборгованість Відповідача перед Позивачем складає два місяці, а відтак відсутні правові підстави для застосування п. 13.5 Договору, оскільки жодної з перелічених обставин в пункті 15.7 Договору Орендар не порушив.

Суд відмовляє у стягненні 300% штрафу в розмірі 74 600,01 грн, оскільки таке стягнення суперечить умовам договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у позовні вимоги слід задоволити частково в розмірі: 38 769,28 грн - заборгованість зі сплати орендних платежів, 6 967,80 грн - пені, 1 046,76 грн - інфляційних втрат та 1 962,88 грн - 12% річних. У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом із позовною заявою позивач надав докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та просив стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати в розмірі 10 000,00 грн.

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду копії: Договору про надання правової допомоги від 22.09.2022, Акту №1 прийняття-передачі наданої правової допомоги від 26.09.2022р., ордер серія ВС № 1162239 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1395 від 24.09.2008 р.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача - ФОП Качуринець Г.С. представляв адвокат адвокатського об`єднання «СТАТУС-КВО» - Перунов В.В., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 2209/1 від 22.09.2022 р.

Як вбачається із укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «СТАТУС-КВО» договору від 22.09.2022р, Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист та представництво, надання інших видів правової допомоги Клієнту стосовно стягнення з ФОП Цюпко Сергія Сергійовича заборгованості за Договором суборенди нежитлового приміщення за №01-001-2021-10-с від 25.10.2021, а Клієнт зобов`язується оплачувати надання правової допомоги та інші витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 4.1 Договору про надання правової допомоги вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання розраховується та сплачується Клієнтом у відповідності до п. 4.1.1 Договору.

На виконання Договору про надання правової допомоги, 26 вересня 2022 року між позивачем та адвокатським об`єднанням підписано Акт № 1 до Договору про надання правової допомоги від 22.09.2022, згідно на виконання пункту 1.2.1 Договору Адвокатським об`єднанням та його адвокатами надано Клієнту, а Клієнтом прийнято правову допомогу, а саме:

- проведено усну консультацію з представниками Клієнта з питань доцільності звернення до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП Цюпко С.С. коштів;

- проведено правовий аналіз наданих Клієнтом документів, що підтверджують факт наявності заборгованості ФОП Цюпко С.С.;

- проаналізовано дані з відкритих джерел про діяльність ФОП Цюпко С.С., зокрема в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі судових рішень - як елемент з`ясування правової перспективи стягнення заборгованості в судовому порядку, в т.ч. перспектив фактичного виконання судового рішення (в разі задоволення позову);

- сформовано правову позицію та окреслено шляхи стягнення з ФОП Цюпко С.С. коштів;

- підготовлено проект позовної заяви про стягнення з ФОП Цюпко С.С. на користь Клієнта коштів;

- проведено розрахунок пені, інфляційних втрат та 12% за користування чужими коштами;

- сформовано пакет позовної заяви з додатками для направлення до господарського суду Львівськоїобласті, в тому числі направлення копії позовної заяви з додатками ФОП Цюпко С.С.

Відповідно до п. 2 Акту визначено, що Клієнтом підлягають до сплати Адвокатському об`єднанню кошти за надану правову допомогу, передбачену у пункті 1.2.1 даного Договору, в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечень щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідачем не подано.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, беручи до уваги ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що розмір гонорару сплаченого відповідачем адвокату, відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 10 000,00 грн. На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак до стягнення з Відповідача підлягає 980,49 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цюпко Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Качуринець Галини Семенівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 48 746,73 грн заборгованості, судовий збір в розмірі 980,49 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2022.

Суддя Запотічняк О.Д.