ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д к р и т т я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

19 грудня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/5034/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Байталюк В. Д., розглянувши матеріали за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ФРУКТ» (60230, Чернівецька область, Дністровський район, с. Сербичани, вул. Садова, буд. 2, ідентифікаційний код 43096398)

до товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» (Республіка Білорусь, Мінська область, Мінський район, с. Околиця, вул. Садова буд. 3 оф. 2)

про стягнення заборгованості в сумі 56177 доларів США

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ФРУКТ», звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» про стягнення заборгованості в сумі 56177 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту № 12/10/20 на поставку від 12.10.2020 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої просить позивач.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Байталюку В. Д.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Згідно частини першої статті 367 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» є Республіка Білорусь. Інформація про наявність представництва товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» на території України у суду відсутня.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 5.3 укладеного між сторонами контракту № 12/10/20 на поставку від 12.10.2020 усі спори, розбіжності, або вимоги, що можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, у тому числі пов`язані із його зміною, розірванням, виконанням, недійсністю або тлумаченням, підлягають розгляду в суді за законодавством країни заявника.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до частини першої статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Позивач в позовній заяві повідомив суд, що з інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта», з 25.02.2022 Укрпошта припинила поштове співробітництво з поштою Республіки Білорусь. Посилки та перекази в цю країну не приймаються, у зв`язку з чим у позивача відсутня можливість здійснити направлення документів відповідачу безпосередньо поштою.

Водночас судом враховано, що позивачем направлено на електронну адресу відповідача копію позовної заяви з додатками, що підтверджується копією електронного листа, долученого до позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Враховуючи вчинення позивачем дій щодо направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, а також направлення судом документів згідно вимог Конвенції, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду.

Керуючись частиною першою та другою статті 176 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 176 Господарського процесуального кодексу України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи слід проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 367 Господарського процесуального кодексу України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до частини першої статті 368 Господарського процесуального кодексу України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги повинні відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000 № 2052-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до Статусу Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15 листопада 1965 року) Республіка Білорусь 06 червня 1997 року приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага (дата ратифікації 01.01.1998; дата набрання законної сили 01.02.1998).

Відповідно до абзацу першого статті 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага (далі Конвенція) ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до статті 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

За приписами статі 7 Конвенції типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної Держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до статті 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що:

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території;

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Відповідно до пункту 6 Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000 № 2052-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага, з такими застереженнями до статті 15 Конвенції: якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54 (з останніми змінами від 21.11.2021) (далі Інструкція) визначає порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до пункту 2.1.1 Інструкції доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Особливості виконання Конвенції визначено розділом VI вищевказаної Інструкції.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції у разі, якщо правова допомога запитується або надається на підставі Конвенції, застосовуються відповідні положення цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 6.2-6.14 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції доручення про вручення документів за кордоном на підставі Конвенції складається судом чи іншим заінтересованим компетентним органом України у формі прохання, яка установлена Конвенцією, згідно з додатком 10 до цієї Інструкції. Заповненню підлягають дві частини формуляра «Прохання» і «Короткий виклад документа».

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції відповідно до статті 7 Конвенції формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов.

Відповідно до пункту 6.6 Інструкції у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6.7 Інструкції суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

На офіційному вебсайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права (www.hcch.net) зазначено, що Центральним Органом Республіки Білорусь є Міністерство закордонних справ Республіки Білорусь, яке може отримувати, зокрема, документи, що належать до компетенції Міністерства юстиції, що направляються до Білорусі через дипломатичні представництва або консульські установи (Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus Legal and Treaties Department (адреса: Ul. Lenina, 19, Minsk, 220030, Belarus) (вебсторінка https://www.hcch.net/en/states/hcch-members/details1/?sid=10).

Враховуючи вищевикладене, з метою належного повідомлення відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16», місцезнаходженням якого є Республіка Білорусь, про дату, час та місце розгляду справи № 926/5034/22 Господарський суд Чернівецької області, керуючись статтею 367, частини першої статті 368 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно до статті 17 Конституції Республіки Білорусь державними мовами в Республіці Білорусь є білоруська та російська мови.

Враховуючи необхідність здійснення перекладу документів на офіційну мову запитуваної держави, суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача обов`язку зі здійснення перекладу документів на російську мову. Витрати, пов`язані з перекладом відповідних документів, покласти на позивача.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу товариству з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» судових документів та зупинення провадження у справі № 926/5034/22, у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Керуючись Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, ст. 176, 177, 181, 182, 228, 229, 233-235, 254-255, 365-368 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання призначити на 28 червня 2023 року о 10:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, зал судових засідань № 1, телефон +40.

4. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ФРУКТ» протягом 10 календарних днів з моменту отримання даної ухвали, подати офіційний (нотаріально посвідчений) переклад на російську мову (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою) даної ухвали Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2022 по справі № 926/5034/22 та позовної заяви з додатками в трьох примірниках.

5. Після надходження від товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ФРУКТ» документів з перекладом звернутись до Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ), для подальшої передачі до відповідного компетентного органу Республіки Білорусь з метою вручення ухвали Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2022 у справі № 926/5034/22 та копії позовної заяви з додатками відповідачу товариству з обмеженою відповідальністю «АРТІУС-16» та забезпечення участі його представника у судовому засіданні.

6. Зупинити провадження у справі № 926/5034/22 до 28.06.2023 у зв`язку зі зверненням Господарського суду Чернівецької області із проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів до компетентного органу іноземної держави.

7. Запропонувати відповідачу не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України надіслати на адреси позивача та суду копію відзиву на позовну заяву та додані до нього документи з офіційним перекладом українською мовою, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду у визначений строк.

Суд зазначає, що відповідно до частин дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

8. Запропонувати позивачу у випадку отримання від відповідача відзиву на позовну заяву відповідно до статті 166 Господарського процесуального кодексу України направити на адресу відповідача та суду письмову відповідь (пояснення, заперечення) щодо відзиву на позовну заяву, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду; для відповідача офіційний (нотаріально посвідчений) переклад російською мовою (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою).

9. Учасникам судового процесу повідомити суду їхні офіційні електронні адреси з метою направлення судом процесуальних документів у справі в електронній формі згідно ст. ст. 120 та 242 Господарського процесуального кодексу України.

10. Ухвалу надіслати учасникам справи на електронну адресу, а вразі її відсутності засобами поштового зв`язку.

11. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК