РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022Справа № 907/358/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування наказу та висновку

Представники:

від позивача: Мікрюков С.В.

від відповідача: Костенко В.М.

від третьої особи: Маркусь М.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний інвестиційний банк звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування індивідуального акту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.06.2021 та наказ Міністерства юстиції України №2287/5 від 24.06.2021 є протиправними та не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на що позивач просить суд визнати незаконними та скасувати зазначені висновок та наказ.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2022 у справі №907/358/22 постановлено надіслати матеріали справи № 907/358/22 за позовом акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк до відповідача Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування індивідуального акту Господарському суду міста Києва за територіальною підсудністю.

05.07.2022 справа № 907/358/22 надійшла до Господарського суду міста Києва.

За наслідками проведеного автоматизованого розподілу справу № 907/358/22 передано для розгляду судді Картавцевій Ю.В.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.08.22.

01.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

05.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 09.08.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача не заперечувала проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 09.08.2022 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 06.09.2022.

11.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

30.08.2022 електронною поштою до суду від Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у справі № 907/358/22, у якому заявник просить суд визначити Господарський суд Закарпатської області відповідальним за проведення відеоконференції під час судового засідання призначеного на 06.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2022 у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у справі № 907/358/22, у приміщенні суду визначеному судом, яке призначено на 06.09.2022 відмовлено з підстав відсутності у суду технічної можливості.

06.09.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовче засідання 06.09.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача підтримав клопотання про залучення третьої особи та про поновлення строку на подання відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За наслідками розгляду клопотання відповідача, суд без виходу до нарадчої кімнати поставив ухвалу якою поновив строк на подання відзиву.

Також, розглянувши клопотання про залучення третьої особи, суд прийшов до висновку про його обґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 суд ухвалив: залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ; підготовче засідання відкласти на 27.09.2022.

08.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

14.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

21.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання позивача про проведення підготовчого засідання, призначеного на 27.09.2022 у режимі відеоконференції, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення зазначеного підготовчого засідання в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

27.09.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

У підготовче засідання 27.09.2022 прибув представник відповідача, представник позивача взяв участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. Представники третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.11.2022.

26.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання позивача про проведення підготовчого засідання, призначеного на 01.11.2022 у режимі відеоконференції, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення зазначеного підготовчого засідання в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

31.10.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 01.11.2022 прибув представник відповідача, представник позивача взяв участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. Представники третьої особи в підготовче засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, у разі неможливості безпосереднього прибуття у підготовче засідання до приміщення суду, учасник судової справи не позбавлений можливості брати участь в такому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.11.2022.

15.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Разом з тим, підготовче засідання, призначене на 15.11.2022 не відбулося у зв`язку з масованими ракетними обстрілами, зокрема, міста Києва, з огляду на що ухвалою суду від 16.11.2022 повідомлено учасників справи № 907/358/22, що наступне підготовче засідання відбудеться 29.11.2022.

22.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому позивач, також, просив суд провести засідання без участі його представника та закрити підготовче провадження у справі і призначити її розгляд по суті.

У підготовче засідання 29.11.2022 прибув представник відповідача. Представники позивача та третьої особи не прибули.

У підготовчому засіданні 29.11.2022 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2022.

07.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача та третьої особи надійшли клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотань позивача та третьої особи про проведення судового засідання, призначеного на 13.12.2022 у режимі відеоконференції, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення зазначеного судового засідання в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявників.

У судове засідання 13.12.2022 прибув представник відповідача. Представники позивача та третьої особи взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 13.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судової справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення договору кредитної лінії № 02-1/Зл-18-17 від 09.06.2017 укладеного між ПАТ «Комінвестбанк» (позивач) та ТОВ «Агро Комплекс», для забезпечення виконання зобов`язань позичальника між ПАТ «Комінвестбанк» та ОСОБА_1 (третя особа; скаржник), було укладено договір іпотеки від 13.06.2017, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за № 1097. Предметом іпотеки згідно вказаного договору іпотеки став будинок побуту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 08).

Надалі приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55161948 від 16.11.2020 на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2020 зареєстровано право власності за АТ «Комерційний інвестиційний банк» на об`єкт нерухомого майна: будинок побуту (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08) за адресою АДРЕСА_1 (номер запису 39203948).

Не погоджуючись з рішенням приватного нотаріуса, Зінич Інна Федорівна подала скаргу до Міністерства юстиції України, в якій просила скасувати такі рішення.

За наслідками розгляду скарги, Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.06.2021р. було складено висновок (далі Висновок), яким скаргу було рекомендованого задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55161948 від 16.11.2020, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В.

Висновок обґрунтований тим, що приватним нотаріусом було порушено приписи п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, зокрема, до заяви про державну реєстрацію прав власності позивачем додано довідку іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, а також відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, визначені на дати, що не відповідали положенням зазначеного вище пункту Порядку.

На підставі висновку Міністерством юстиції України (відповідачем) було прийнято наказ №2287/5 «Про задоволення скарги» (далі Наказ).

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання протиправними та скасування Висновку та Наказу.

Зокрема, як на підставу для скасування таких Висновку та Наказу позивач посилається на порушення відповідачем Порядку № 1128 та інших норм законодавства (неповідомлення зацікавлених осіб про розгляд скарги, порушення строків розгляду скарги) та зазначає, що під час здійснення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна приватному нотаріусу були надані всі передбачені чинним законодавством України документи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що Наказ є правомірним та прийнятий з дотриманням чинного законодавства та процедурних норм. Так, з відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності, за результатами розгляду якої прийнято оскаржуване рішення, додано довідку іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, а також відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, визначені на дати, що не відповідали положенням пункту 61 Порядку № 1127.

Третя особа, також, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, аналогічних підставам, вказаних відповідачем. Поряд з цим, третя особа зазначає, що Висновок не може бути скасований у судовому порядку, оскільки він не є рішенням, яке створює правові наслідки, такий висновок є відображенням суб`єктивної думки членів комісії при розгляді скарги ОСОБА_1 та є підставою для прийняття відповідного наказу Міністерством юстиції України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент розгляду вищезазначеної скарги).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку №1128).

Як встановлено судом, 27.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою від 27.11.2020, у якій просила скасувати рішення від 16.11.2020 № 55161948, прийняте приватним нотаріусом Кішкіним Д.В.

Скаржниця у скарзі зазначила, що їй на праві власності належить будинок побуту на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2004, посвідченого державним нотаріусом Великоберезнянської державної нотаріальної контори Маріаш В.І. за реєстровим № 355. Між ОСОБА_1 та АТ «Комерційний інвестиційний банк» було укладено іпотечний договір від 30.06.2017, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим № 1097, предметом якого є будинок побуту.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. на підставі оскаржуваного рішення внесено запис про право власності АТ «Комерційний інвестиційний банк» на будинок побуту.

Водночас, Колегією встановлено, що оскаржуване рішення прийнято приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 13.11.2020 № 42533168, до якої додано, зокрема, довідку іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності (висновком складеним 23.07.2020) від 05.11.2020 № 02-93/6-12, висновок про вартість майна від 23.07.2020.

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отрималих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 18 Закону «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок державної реєстрації прав, зокрема, прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та Порядком № 1127.

Пунктом 61 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також, подається довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Поряд з цим, з відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності, за результатами розгляду якої прийнято оскаржуване рішення, додано довідку іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, а також відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, визначені на дати, що не відповідали положенням пункту 61 Порядку №1127.

Встановлені Колегією обставини позивачем в межах розгляду даної справи спростовані не були.

Пунктами 3, 4 частини першої статті 24 Закону «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень має бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом та якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Наведене свідчить, що під час прийняття оскаржуваного рішення приватний нотаріус Кішкін Д.В. належним чином не перевірив документи на наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, та здійснив державну реєстрацію переходу права власності на будинок побуту за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав.

Щодо твердження позивача про порушення Міністерством процедурних норм, а саме щодо неналежного повідомлення про дату, час та місце засідання Колегії, суд зазначає наступне.

Так, скарга ОСОБА_1 від 27.11.2020 була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.12.2020 за № 36721-33-20.

Відповідно до пунктів 10-12 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін юсту.

З огляду на зазначені вище положення, Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті Міністерства було розміщено оголошення про те, що 08 червня 2021 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 від 27.11.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.12.2020 за № 36721-33-20, поверненої для повторного розгляду дорученням Мін`юсту від 02.06.2021 № 228/1/48-21.

На підтвердження факту розміщення оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаментом державної реєстрації та нотаріату було надіслано запит до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», щодо надання інформації про дату та час розміщення оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яке відбулося 08 червня 2021 року, оскільки саме підприємство не є структурним підрозділом Мінюсту, а самостійною організацією, основною метою діяльності якої є технічне, технологічне забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, що створюються відповідно до наказів Мін`юсту, а також інших електронних баз даних, що створюються відповідно до законодавства України, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, забезпечення збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Єдиних та Державних реєстрів.

Так, із відповіді ДП «НАІС» №2854/14.2-11 від 07.06.2021 року вбачається, що оголошення було розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 04 червня 2021 року о 16:29 (зазначений доказ додано відповідачем до відзиву).

Також, до відзиву відповідачем було додано Акт про неможливість здійснення виклику телефонограмою на засідання Колегії, у якому зазначено, що у головного спеціаліста відділу інформаційно-технічного забезпечення діяльності Колегії Управління забезпечення діяльності Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України була відсутня можливість додатково повідомити АТ «Комерційний інвестиційний банк» про час, дату та місце розгляду скарги з причин номер (+38 031-261-98-04) зриває.

Згідно з п. 11 Порядку № 1128 копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Наведеними положеннями п. 11 Порядку №1128 передбачено саме надання копії скарги та доданих до неї документів особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, а не обов`язок суб`єкта розгляду скарги направити вказані документи таким особам. Водночас, надання відповідачем таких документів зацікавленим особам можливе за умови наявності відповідною звернення вказаних осіб до суб`єкта розгляду скарги. Зважаючи на те, що всі зацікавлені особи були належним чином повідомлені щодо розгляду скарги шляхом розміщення відповідної копії повідомлення на веб-сайті Мін`юсту, вони об`єктивно (у тому числі й позивач) мали можливість отримати копії скарг та доданих до них документів напередодні розгляду скарги по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Міністерством юстиції України було вжито передбачені Порядком №1128 заходи для належного повідомлення позивача про засідання Колегії шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, а, отже, посилання позивача на неналежне повідомлення про засідання Колегії та порушення Мін`юстом Порядку №1128, є необгрунтованими та судом до уваги не беруться.

Щодо порушення строків повторного розгляду скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема щодо відмови у задоволенні скарги.

Висновком Колегії від 27.04.2021 рекомендовано відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 27.11.2020, у зв`язку з тим, що рішення від 16.11.2020 №55161948 прийнято приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем відповідно до законодавства.

Водночас, відмовляючи в задоволенні скарги з вказаних підстав, Колегія належним чином не дослідила всіх обставин скарги. Враховуючи викладене, скарга була розглянута повторно.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Положення про Колегію, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 № 71/5 розгляд Колегією скарги у сферах державної реєстрації здійснюється повторно виключно у разі доручення Мін`юсту щодо перегляду відповідної скарги з мотивів невідповідності висновку вимогам законодавства та/або у разі, якщо Колегією належно не було досліджено обставини відповідної скарги.

Так, приписами законодавства чітко не врегульовано, що загальний строк для розгляду скарги має бути дотримано і при повторному розгляді скарги чи при кожному розгляді скарги строк починає відраховуватися окремо.

Крім того, строк розгляду скарги має безпосередній вплив лише на права та законні інтереси скаржника, у свою чергу, наявність несуттєвих порушень, що не зачіпають прав та інтересів позивача, не може слугувати підставою для скасування правомірного по суті рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України). Відтак, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону позивачем не будо доведено суду за допомогою належних та допустимих доказів обставин порушення Міністерством юстиції України норм чинного законодавства під час прийняття Наказу, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання його незаконним та скасування.

Щодо Висновку, суд зазначає, що відповідно до розділу III Положення № 37/5, рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії. Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб`єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв`язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв`язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб`єкта, що буде вчиняти такі дії.

Висновок комісії, разом з проектом відповідного наказу, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами третьої особи про те, що висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, не може бути скасований у судовому порядку, оскільки не є рішенням, яке створює правові наслідки для сторін, а являє собою відображення суб`єктивної думки членів комісії при розгляді скарги та є підставою для прийняття наказу Міністерством юстиції України.

Відтак, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування Висновку задоволенню не підлягають.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2022 року № 9-р(ІІ)/2022, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» від 12 травня 2022 року № 2255-ІХ, а саме «скасування рішення державного реєстратора», суд звертає увагу на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 4819/49/19 сформульовано правовий висновок, суть якого полягає в тому, що аналіз норм розд. ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі й застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривали та виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ. Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Дія рішення КСУ не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися (припинилися) до його ухвалення.

Оскільки, спірний Наказ було прийнято до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2022 року № 9-р(ІІ)/2022, дія такого рішення на правовідносини в даній справі не поширюється.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача з огляду на відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.12.2022

Суддя Ю.В. Картавцева