ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. Справа№ 910/15200/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

у присутності представників сторін:

від ТОВ "Курганський Бройлер": Борух В.А. - ордер АА №1157572 від 21.09.22

від ТОВ "Агроспектр Україна": Олійник А.О. - довіреність б/н від 15.08.2022

від ТОВ "ГП "Промсервіс": Борисенко Д.В. - довіреність №199 від 28.01.2021

від ТОВ "Інтер Вей Капітал": Суденко Р.В. - довіреність №13/10-21 від 13.10.21

від ТОВ "НЕОВАК": Шилов В.В. - ордер АА №1184962 від 28.11.2022

від АТ "ДПЗКУ": Уманець С.Г. - довіреність №819 від 31.12.2021

ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг": Глова Н.Ю. - дов. б/н від 21.09.21

розпорядник майна арбітражний керуючий Шиман Є.О. згідно посвідчення

від ТОВ "ФК "Вінстар": Южда С.М. - ордер КВ №431274 від 15.12.2021

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року

у справі №910/15200/21 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21, серед іншого, визнано кредиторами по відношенню до боржника:

- ТОВ "Буддевелопмент Київ" на суму 175 815 190,67 грн., з яких: 81240,00 грн. - перша черга; 168 624 987,77 грн. - четверта черга; 7 108 962,90 грн. - шоста черга;

- ТОВ "НЕОВАК" на суму 527 657,57 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 513 197,78 грн. - четверта черга; 9 919,79 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" на суму 3 947 215,74 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 3 686 291,75 грн. - четверта черга; 256 383,99 грн. - шоста черга;

- АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 4287852,20 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 4 064 875,86 грн. - четверта черга; 218 436,34 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" на суму 2 987 837,38 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 2 966 560,52 грн. - четверта черга; 16 736,86 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Симедіка УА" на суму 379 742,46 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 375 202,46 грн. - четверта черга;

- ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на суму 447 484,28 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 442 609,87 грн. - третя черга; 334,41 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 1 461 074,72 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 456 534,72 грн. - четверта черга;

- ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 34 097 607,12 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 30 864 564,14 грн. - четверта черга; 3228502,98 грн. - шоста черга;

- ПП "Біранд" на суму 1 206 512,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 201 972,00 грн. - четверта черга;

- ТОВ "Інтер Вей Капітал" на суму 351 012 843,83 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги; 299 845 197,06 грн. - вимоги четвертої черги; 51 163 106,77 грн. - вимоги шостої черги.

- ТОВ "Інтер Вей Капітал" на суму 207 822 150,00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника;

В іншій частині вимог ТОВ "Буддевелопмент Київ", ПП "Біранд" відмовлено; відмовлено у задоволенні заяви з грошовими вимогами до боржника Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ФОП Кузьменко Інни Володимирівни.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Курганський Бройлер" звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ПП "Біранд", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та прийняти нове рішення, яким відмовити ПП "Біранд" у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог у повному обсязі. Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання призначити у справі №910/15200/21 судову почеркознавчу експертизу,

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 року апеляційну скаргу ТОВ "Курганський Бройлер" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15200/21 за заявою ТОВ "Буддевелопмент Київ" до ТОВ "Курганський Бройлер" про банкрутство.

27.07.2022 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/15200/21/2917/2022 від 27.07.2022 матеріали справи №910/15200/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ПП "Біранд", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал", зобов`язано ТОВ "Курганський Бройлер" привести прохальну частину поданої ним апеляційної скарги у відповідність до приписів ст. 275 ГПК України шляхом уточнення вимог апеляційної скарги, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" про визнання кредиторських вимог на суму: 2 853 000,89 грн. - сума основного боргу; 71 809,09 грн. - судовий збір; 4540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Окрім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Галузеве підприємство "Промсервіс", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Галузеве підприємство"Промсервіс" про визнання кредиторських вимог на суму: 21 284 960,11 грн. - сума основного боргу; 366 083,95 грн. - судовий збір у справі №922/2415/21; 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Галузеве підприємство "Промсервіс", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник також звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог АТ "Державна продовольча зернова корпорація", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви АТ "Державна продовольча зернова корпорація" про визнання кредиторських вимог на суму: 3 649 446,60 грн. - сума основного боргу; 61 628,77 грн. - судовий збір; 4540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог АТ "Державна продовольча зернова корпорація", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" про визнання кредиторських вимог на суму: 3 284 211,44 грн. - сума основного боргу; 57 896,69 грн. - судовий збір; 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Неовак", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Неовак" про визнання кредиторських вимог на суму: 498 596,41 грн. - сума основного боргу; 7 730,80 грн. - судовий збір у справі №922/3855/21; 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Неовак", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію оскаржуваної ухвали в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Агроспектр Україна", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в наведеній частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Агроспектр Україна" про визнання кредиторських вимог на суму: 1 424 194,80 грн. - сума основного боргу; 21 525,14 грн. - судовий збір; 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою від 16.08.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Гарник Л.Л. поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Агроспектр Україна", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваної ухвали відмовлено, призначено справу до розгляду на 11.10.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Державна продовольча зернова корпорація" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог АТ "Державна продовольча зернова корпорація" - без змін.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" - без змін.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Галузеве підприємство "Промсервіс" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Галузеве підприємство "Промсервіс" - без змін.

Крім того, у поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Агроспект Україна" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Агроспектр Україна" - без змін. Також у відзиві ТОВ "Агроспектр Україна" на апеляційну скаргу міститься клопотання про проведення судового засідання 11.10.2022 року та всіх наступних засідань в режимі відеоконференції, проведення яких просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.

У зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 року для розгляду справи №910/15200/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/15200/21 за апеляційними скаргами ТОВ "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року, об`єднано дані апеляційні скарги в одне апеляційне провадження для спільного їх розгляду, а також задоволено клопотання ТОВ "Агроспектр Україна" про участь у судовому засіданні 11.10.2022 року та всіх наступних засідань в режимі відеоконференції.

Судове засідання, призначене на 11.10.2022 року, не відбулось, оскільки через загрозу ракетних обстрілів призначені на цей день справи було знято з розгляду, про що сторін було повідомлено на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду у мережі Інтернет за посиланням https://anec.court.gov.ua/sud4873/pres-centr/news/1331871/ та на офіційній сторінці суду у Facebook.

12.10.2022 року через відділ документального забезпечення суду від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шимана Є.О. надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких останній просить залишити апеляційні скарги без задоволення, та клопотання про розгляд справи 11.10.2022 року без його участі, а від представників боржника - клопотання про відкладення призначеного на 11.10.2022 року розгляду справи, а також клопотання про проведення судового засідання 11.10.2022 року в режимі відеоконференції.

Після усунення обставин, що зумовили зняття справ з розгляду, ухвалою суду від 18.10.2022 року призначено справу до розгляду на 03.11.2022 року в режимі відеоконференції за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" надійшла заява про заміну кредитора у справі - ТОВ "Буддевелопмент Київ" правонаступником, від представника боржника - клопотання про витребування доказів та додаткові пояснення до апеляційної скарги щодо оскарження вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал", а від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" - заперечення на заяву про заміну кредитора у справі.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року відкладено розгляд справи на 15.11.2022 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" надійшла уточнена заява про заміну кредитора у справі правонаступником та клопотання про відкладення розгляду справи, від представника ТОВ "ФК "Вінстар" - заява про заміну кредитора у справі - ТОВ "Буддевелопмент Київ" правонаступником, від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" - клопотання про долучення документів до матеріалів справи та про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі - ТОВ "Буддевелопмент Київ" правонаступником, від представника ТОВ "Інтер Вей Капітал" - додаткові пояснення, пояснення щодо витребування документів, заперечення щодо прийняття додаткових пояснень боржника до апеляційної скарги та пояснення на додаткові пояснення боржника до апеляційної скарги, а від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шимана Є.О. - клопотання про долучення копії документу до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року за клопотанням представника боржника відкладено розгляд справи на 24.11.2022 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "ФК "Вінстар" надійшли заперечення на заяву ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі, від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" - письмові пояснення та клопотання про залучення документів, а від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" - додаткові пояснення до заяви про заміну кредитора у справі та клопотання про витребування доказів.

Судове засідання, призначене на 24.11.2022 року, не відбулось у зв`язку із знеструмленням електромережі суду з 00 год. 01 хв. до 13 год. 20 хв., а також відсутністю протягом доби послуги доступу до мережі Інтернет, що підтверджується Актом Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року, копію якого долучено до матеріалів справи.

Після усунення обставин, що зумовили зняття справи з розгляду, ухвалою суду від 25.11.2022 розгляд справи №910/15200/21 призначено на 29.11.2022 у режимі відеоконференції за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" - без змін, а від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" - клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів).

В судове засідання 29.11.2022 у приміщення Північного апеляційного господарського суду з`явились представники ТОВ "Курганський Бройлер", ТОВ "Буддевелопмент Київ", ТОВ "НЕОВАК", АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", ТОВ "Інтер Вей Капітал", ТОВ "ФК "Вінстар", ТОВ "Фаст Агро Інвест" та особисто розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шиман Є.О.

Оскільки представник ТОВ "Агроспектр Україна", за заявою якого будо призначено відеоконференцію, з`явився в судове засідання безпосередньо у приміщення суду та вказав про недоцільність проведення відеоконференції, судове засідання проведено в звичайному режимі.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у відповідності до ч.6 ст. 120 ГПК України шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали суду від 25.11.2022 року про призначення справи до розгляду, докази чого долучено до матеріалів справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення інших учасників провадження у справі, судова колегія дійшла висновку розпочати розгляд справи без участі представників, які не з`явились в судове засідання.

В даному судовому засіданні розглядались заява ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" про заміну кредитора у справі №910/15200/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" з вимогами на суму 175 815 190,67 грн., заява ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі №910/15200/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "Фаст Агро Інвест" з вимогами на суму 175 815 190,67 грн., клопотання ТОВ "Буддевелопмент Київ" про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі, клопотання ТОВ "Фаст Агро Інвест" про витребування у ТОВ "Буддевелопмент Київ" та ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" доказів, а також клопотання ТОВ "Фаст Агро Інвест" про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів).

Розглянувши подані заяви та клопотання, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів постановлено ухвалу від 29.11.2022 року, якою:

- заяву ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" про заміну кредитора правонаступником задоволено, замінено кредитора у справі №910/15200/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" з вимогами у загальному розмірі 175 815 190,67 грн., з яких: 81 240,00 грн. - перші черга; 168 624 987,77 грн. - четверта черга; 7108 962,90 грн. - шоста черга та зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шимана Є.О. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Курганський Бройлер";

- у задоволенні клопотання ТОВ "Буддевелопмент Київ" про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора правонаступником відмовлено;

- у задоволенні заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора правонаступником відмовлено;

- у задоволенні клопотань ТОВ "Фаст Агро Інвест" про витребування доказів, а також про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів) відмовлено.

Крім того, в судовому засіданні також розглядались клопотання ТОВ "Курганський Бройлер" про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи стосовно грошових вимог ПП "Біранд" та про витребування доказів стосовно грошових вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал", за наслідками розгляду яких, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів постановлено ухвалу від 29.11.2022 року, якою відмовлено у задоволенні вказаних клопотань з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Представник ТОВ "Курганський Бройлер" в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", ТОВ "НЕОВАК", ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", ТОВ "Інтер Вей Капітал" та особисто розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шиман Є.О. проти вимог скаржника, викладених в апеляційних скаргах, заперечували, просили залишити їх без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваних частинах - без змін.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар", як правонаступник ТОВ "Буддевелопмент Київ", щодо апеляційних скарг послався на розсуд суду.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги ТОВ "Курганський Бройлер" слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду від 15.06.2022 року у даній справі в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал", ПП "Біранд", ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", ТОВ "НЕОВАК" та ТОВ "Агроспектр Україна" до боржника - залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15200/21 про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 03.11.2021 року за заявою ТОВ "Буддевелопмент Київ", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шимана Є.О.

Оголошення про відкриття відносно ТОВ "Курганський Бройлер" провадження у справі про банкрутство оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 03.11.2021 року за №67527.

Після публікації вказаного оголошення до суду надійшли, в тому числі, наступні заяви з грошовими вимогами до боржника:

- 15.11.2021 (згідно відмітки на конверті 10.11.2021) - заява ТОВ "НЕОВАК" на суму 523 117,57 грн.;

- 25.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" на суму 3 947 215,74 грн.;

- 25.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Інтер Вей Капітал" на суму 558 834 993,83 грн.;

- 30.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 4 287 852,20 грн.;

- 02.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021) - заява ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" на суму 2 987 837,38 грн.;

- 02.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021) - заява ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 34 097 607,12 грн.;

- 03.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021) - заява ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 1 461 074,72 грн.;

- 07.12.2021 (згідно відмітки на конверті 02.12.2021) - заява ПП "Біранд" на суму 2 646 900,00 грн.

За наслідками розгляду поданих суду заяв, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21, серед іншого, визнано кредиторами по відношенню до боржника:

- ТОВ "НЕОВАК" на суму 527 657,57 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 513 197,78 грн. - четверта черга; 9 919,79 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" на суму 3 947 215,74 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 3 686 291,75 грн. - четверта черга; 256 383,99 грн. - шоста черга;

- АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 4287852,20 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 4 064 875,86 грн. - четверта черга; 218 436,34 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" на суму 2 987 837,38 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 2 966 560,52 грн. - четверта черга; 16 736,86 грн. - шоста черга;

- ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 1 461 074,72 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 456 534,72 грн. - четверта черга;

- ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 34 097 607,12 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 30 864 564,14 грн. - четверта черга; 3228502,98 грн. - шоста черга;

- ПП "Біранд" на суму 1 206 512,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 201 972,00 грн. - четверта черга; в іншій частині вимог відмовлено;

- ТОВ "Інтер Вей Капітал" на суму 558 834 993,83 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 299 845 197,06 грн. - четверта черга; 51 163 106,77 грн. - шоста черга; а також 207 822 150,00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Боржник у справі -ТОВ "Курганський Бройлер" з даною ухвалою суду не погоджується та в поданих апеляційних скаргах посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині наслідків розгляду заяв ТОВ "Інтер Вей Капітал", ПП "Біранд", ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", ТОВ "НЕОВАК" та ТОВ "Агроспектр Україна", то у відповідності до ст. 269 ГПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 переглядається лише в зазначеній частині. В інший частині ухвала суду не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваних частинах, колегією суддів встановлено наступне.

Заява ТОВ "НЕОВАК" з грошовими вимогами до боржника на суму 523 117,57 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 15.11.2021 (згідно відмітки на конверті 10.11.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 523 117,57 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки ветеринарних препаратів №31/2019/КБ/О від 14.06.2019 та підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 23.02.2021 року у справі №922/3855/20.

Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/30 вимоги визнані у повному обсязі.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 513 197,78 грн. - четверта черга; 9 919,79 грн. - шоста черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "НЕОВАК", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду Харківської області від 23.02.2021 у справі №922/3855/20.

Досліджуючи заяву ТОВ "НЕОВАК" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 14.06.2019 року між кредитором та боржником укладено договір поставки ветеринарних препаратів №31/2019/КБ/О, за умовами якого ТОВ "НЕОВАК" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Курганський Бройлер" товар, який не обтяжений правами третіх осіб, а боржник зобов`язався прийняти та оплатити поставлений кредитором товар належної якості та в обумовлені сторонами строки.

У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "НЕОВАК" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Харківської області від 23.02.2021 у справі №922/3855/20, яке набрало законної сили 15.04.2021, присуджено до стягнення ТОВ "Курганський Бройлер" на користь ТОВ "НЕОВАК" 498 596,41 грн. заборгованості за поставлений товар, 9 919,79 грн. пені, 2 479,95 грн. 3% річних, 4 390,62 грн. інфляційних втрат та 7 730,80 грн. судового збору.

На примусове виконання даного рішення 22.04.2021 року господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 523 117,57 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду Харківської області від 23.02.2021 у справі №922/3855/20, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "НЕОВАК", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "НЕОВАК" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних і просить відмовити у їх визнанні на підставі ст. 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках, а також копії фінансової звітності боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ТОВ "НЕОВАК" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом встановлено, що заборгованість боржника перед кредитором підтверджена рішенням суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "НЕОВАК" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" з грошовими вимогами до боржника на суму 3 947 215,74 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 25.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 3 942 675,74 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договорами поставки №09/2014/КБ/О від 28.01.2014 року та №43/2014/КБ/О від 18.03.2014 року і підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2021 року у справі №922/1554/21 та додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2021 року у справі №922/1554/21.

Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/32 вимоги визнані у повному обсязі.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 3 686 291,75 грн. - четверта черга; 256 383,99 грн. - шоста черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2021 року у справі №922/1554/21 та додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2021 року у справі №922/1554/21.

Досліджуючи заяву ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 28.01.2014 та 18.03.2014 року між кредитором та боржником укладено договори поставки відповідно №09/2014/КБ/О та №43/2014/КБ/О, за умовами яких ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Курганський Бройлер" товар, а боржник зобов`язався прийняти цей товар та здійснити його оплату.

У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 року у справі №922/1554/21, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора заборгованість за договором поставки №09/2014/КБ/О від 28.01.2014 року за період з 24.06.2020 року по 20.04.2021 року в сумі 2 892 318,38 грн., пеню за період з 11.05.2020 року по 20.04.2021 року в сумі 214 531,06 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 11.05.2020 року по 20.04.2021р. в сумі 202 517,38 грн., 3% річних за період з 11.05.2020 по 20.04.2021 року в сумі 60 134,63 грн., заборгованість за договором поставки №43/2014/КБ/О від 18.03.2014 року за період з 09.04.2020 року по 20.04.2021 року у сумі 391 893,06 грн., пеню за період з 17.02.2020 року по 20.04.2021 року в сумі 41 852,93 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 17.02.2020 року по 20.04.2021 року в сумі 41 693,49 грн., 3% річних за період з 17.02.2020 року по 20.04.2021 року в сумі 14 838,12 грн. та судовий збір у сумі 57 896,69 грн.

Окрім цього, додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2021 року у вказаній вище справі, яке набрало законної сили, стягнуто з боржника на користь кредитора витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 3 942 675,74 грн., які підтверджені рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2021 року у справі №922/1554/21 та додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2021 року у справі №922/1554/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних і просить відмовити у їх визнанні на підставі ст. 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках, а також копії фінансової звітності боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом встановлено, що заборгованість боржника перед кредитором підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Інтер Вей Капітал" з грошовими вимогами до боржника на суму 558 834 993,83 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 25.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

Вказані вимоги ґрунтуються на укладених між ТОВ "Комплекс Агромарс" (як основним боржником) та ПАТ "ПУМБ" Кредитному договорі №114-КД від 16.08.2010, між ТОВ "Комплекс Агромарс" (як основним боржником) та ПАТ "Таскомбанк" Кредитному договорі №НК 857 від 30.11.2015, між ТОВ "Комплекс Агромарс" (як основним боржником) та ПАТ "Кредобанк" Генеральному договорі про здійснення кредитування №103 від 20.06.2014 та між ТОВ "Комплекс Агромарс" (як основним боржником) та АТ "Вест Файненс Енд Кредіт Банк" (далі - AT "Кредитвест Банк") Договорі про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016, поручителем за виконання зобов`язань основного боржника за якими є ТОВ "Курганський Бройлер", права вимоги за якими в подальшому перейшли від банківських установ до ТОВ "Інтер Вей Капітал".

Розпорядником майна боржника згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/33 та боржником у запереченнях від 07.02.2022 року вимоги відхилені у повному обсязі у зв`язку із оскарженням в судовому порядку договорів, на підставі яких заявлені вищезазначені вимоги, тобто ці вимоги є спірними.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - першої черги; 299 845 197,06 грн. - четвертої черги; 51 163 106,77 грн. - шостої черги; а також 207 822 150,00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.

Досліджуючи заяву ТОВ "Інтер Вей Капітал" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.08.2010 року між ТОВ "Комплекс Агромарс" та ПАТ "ПУМБ" укладено Кредитний договір №114-КД, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит терміном до 25.07.2013р., а Позичальник зобов`язався прийняти його, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядки та в строки, обумовлені цим Договором.

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, між ТОВ "Курганський Бройлер" та АТ "ПУМБ" був укладений договір поруки №2226-П від 30.10.2015р., з подальшими змінами та доповненнями, внесеними Додатковими угодами № 1-22.

В подальшому до розміру кредиту та строку його повернення вносилися зміни відповідними додатковими угодами.

Додатковою угодою № 11 від 26.12.2012 до Кредитного договору, сторони виклали Кредитний договір в новій редакції. Також, протягом 2013-2020рр. вносились зміни до окремих положень/пунктів/статей Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору (Додаткова угода № 61 від 19.06.2020р.) Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом надання мультивалютного Кредиту у розмірі еквівалентному 8 400 000,00 доларів США, (ліміт Кредиту), а Позичальник зобов`язався прийняти його, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядки та в строки, обумовлені цим Договором.

Підпунктом 1.1.1. Кредитного договору Сторони погодили, що Позичальник має право отримати частину Кредиту, наданого в доларах США, у розмірі що не перевищує 3 000 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.1.2. Кредитного договору, для суми Кредиту, наданого в гривні, застосовується курс згідно з п. 1.4 Кредитного договору.

Згідно п.1.3. Кредитного договору (Додаткова угода № 47 від 15.06.2017) валютами кредитування за цим Договором є гривня, долар США. В залежності від своїх потреб Позичальник має право отримати кредит в будь-якій із зазначених валют кредитування за умови дотримання п. 1.4 цього Договору. З метою обліку операції видачі та повернення кредитних коштів Банк для кожної валюти відкриває окремий рахунок.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, датою надання Кредиту вважається дата списання коштів з Позичкового рахунку Позичальника.

Незалежно від того, в якій валюті Позичальник фактично використав Кредит, повернення Кредиту має здійснюватися виключно у валюті Кредиту. (п.4.5. Кредитного договору).

Період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший Банківський день після 10 (десятого) числа (без його врахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту, та/або перший Банківський пені після 10 (десятого) числа (з його врахуванням). (п. 7.2.2. Кредитного договору).

Згідно п. 7.2.3. Кредитного договору, проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування Кредитом.

В силу п. 7.2.6. Кредитного договору, нараховані проценти повинні сплачуватися Позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 10 (десятим) кожного місяця.

Пунктом 7.2.4 Кредитного договору сторони визначили, що положення цього пункту (тобто пункту 7 в цілому) мають поновлюваний характер і можуть застосовуватися протягом всього строку дії цього Договору.

Додатковою угодою № 61 від 19.06.2020 до Кредитного договору, сторони виклали пункт 6.1. Кредитного Договору в наступній редакції: "Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та виконати Боргові зобов`язання за Кредитом в повному обсязі в день закінчення кожного відповідного Періоду користування Кредитом. Датою повернення кредиту є 25 липня 2023 року".

Також сторони погодили викласти пункт 7.2.1 Кредитного договору в наступній редакції: "Починаючи з дня підписання Додаткової угоди №61 до цього Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі:

- 19 % річних (із розрахунку 365 днів на рік) - для частини кредиту, наданої у гривні;

- 9 % річних (із розрахунку 360 днів на рік) - для частини кредиту, наданої у доларах США.".

Крім того, вказаною додатковою угодою сторони виклали в новій редакції п. 6.1.1 Кредитного договору, яким погоджено графік повернення кредиту.

Відповідно до п. 12.1. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого зобов`язання банк має право нараховувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконання Боргового зобов`язання за весь час прострочення.

На виконання умов Кредитного договору №114-КД від 16.08.2010 року АТ "ПУМБ" надано ТОВ "Комплекс Агромарс" суму кредиту, яка становить 2 599 999,98 доларів США та 142 624 028,00 грн.

Видача АТ "ПУМБ" кредитних коштів Боржнику підтверджується меморіальними ордерами за період з 2013 року по 18 червня 2020 року, виписками по рахунку, копії яких долучені до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Починаючи з 30.11.2020 Боржником в повному обсязі належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010р. не повертаються кредитні кошти відповідно до графіку, затвердженого Додатковою угодою №64 від 29.10.2020 , у валюті кредитування.

Крім того, з 29.10.2020 Боржником не повертаються кредитні кошти в повному обсязі проценти, штрафні санкції строк яких настав - відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту.

За таких обставин, у порушення умов Кредитного договору № 114-КД від 16.08.2010 починаючи з 10.01.2021 Боржник не сплачує проценти за користування кредитом.

Станом на 22.03.2021 AT "ПУМБ" визначено непогашені боргові зобов`язання (суми кредиту та процентів за користування ним) ТОВ "Комплекс Агромарс" перед АТ "ПУМБ", які виникли за зобов`язаннями позичальника за Кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010р., що відповідно наведено у розрахунку заборгованості ТОВ "Комплекс Агромарс" перед AT "ПУМБ" за Кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010, станом на 22.03.2021 (включно).

Даним розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010 визначено нараховані Банком проценти за користування кредитом та фактичне погашення Позичальником нарахованих процентів за період з 11.01.2021 по 22.03.2021, а саме:

- за користування Позичальником кредитом у сумі 2 599 999,98 доларів США за період з 11.01.2021 по 22.03.2021 нараховано процентів 46 150,00 дол. США.

- за користування Позичальником кредитом у сумі 142 624 028,00 грн. за період з 11.02.2021 по 22.03.2021 (ставка процентів за користування кредитом у розмірі 19%) нараховано процентів 2 969 705,79 грн. Сума заборгованості з непогашених процентів за фактичне користування Позичальником кредитом у сумі 142 624 028,00 грн. станом на 22.03.2021 складає 1 869 705,78 грн.

Щодо розміру заборгованості ТОВ "Курганський Бройлер" за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 року зі сплати процентів за користування кредитом, пені за порушення строків виконання Боржником зобов`язань з оплати, 3% річних від простроченої суми боргу, інфляційних витрат починаючи з червня 2019 року частково, а з 30.11.2020 року в повному обсязі Боржником (ТОВ "Комплекс Агромарс") не виконуються взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010, а саме не повертаються кредитні кошти відповідно до графіку, затвердженого Додатковими угодами, у валюті кредитування.

З 10.01.2021 року ТОВ "Комплекс Агромарс" не сплачуються відсотки за користування кредитними коштами наданих Банком в національній валюті гривня.

Починаючи з 10.02.2021 року Боржником не сплачуються відсотки за користування кредитними коштами в доларах США.

Заборгованість зі сплати процентів за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 року за користування кредитом у сумі 2 599 999,98 дол. США складає 192400,00 (сто дев`яносто дві тисяч чотириста ) дол. США.

За офіційним курсом Національного банку України станом на 24.11.2021 року (26,8604 грн. за 1 дол. США). Заборгованість Боржника зі сплати процентів за користування кредитом складає 177 450,00 дол. США що за офіційним курсом становить 5 167 940, 96 грн.

Заборгованість зі сплати процентів складає 18 648 543,50 грн.

Таким чином, як зазначає кредитор, заборгованість боржника перед кредитором зі сплати процентів за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 р. за користування кредитом, наданим як у доларах США, так і у гривні, складає 23 816 484,46 грн.

Починаючи з 30.11.2020 року Боржником не виконуються взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010, не повертаються кредитні кошти відповідно до графіку, затвердженого Додатковою угодою № 64 від 29.10.2020, у валюті кредитування.

Заборгованість ТОВ "Курганський Бройлер" зі сплати пені за порушення строків повернення кредитних коштів у сумі 2 599 999,98 дол. США за період з 01.12.2020 року по 02.11.2021 року складає 4 636 029,67 грн.

Заборгованість ТОВ "Курганський Бройлер" зі сплати пені за порушення строків оплати процентів за користування кредитними коштами у сумі 2 599 999,98 дол. США складає 246 502,14 грн.

Заборгованість ТОВ "Курганський Бройлер" зі сплати пені за порушення строків повернення кредитних коштів у сумі 146 624 028,00 грн. складає 17 540 801,69 грн.

Заборгованість ТОВ "Курганський Бройлер" зі сплати пені за порушення строків оплати процентів за користування кредитними коштами у сумі 146 624 028,00 грн. складає 873 298,97 грн.

Враховуючи, що з 30.11.2020 року Боржником (ТОВ "Комплекс Агромарс") не виконуються взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 року, зобов`язання ТОВ "Курганський Бройлер" зі сплати 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання виникло 01.12.2020р.

Таким чином, ТОВ "Курганський Бройлер" зобов`язане сплатити нараховані на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми боргу за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 року, що за період з 01.12.2020 року по 12.10.2021 року складає 5 883 400,73 грн.

В свою чергу, інфляційні збитки складають 13 506 495,45 грн.

05.03.2021 року між АТ "ПУМБ", як Первісним кредитором, та ТОВ "Інтер Вей Капітал", як Новим кредитором, укладено Договір про відступлення прав вимоги №2021/03/05-1, відповідно до умов якого 23.03.2021 Первісний кредитор відступив на користь Нового кредитора усі без винятку належні йому права вимоги до позичальника ТОВ "Комплекс Агромарс" () за Кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010 року, укладений між ПАТ "ПУМБ" () та ТОВ "Комплекс Агромарс" (), з усіма змінами та доповненнями до нього Кредитного договору, а також Договорами забезпечення, поруки.

23.03.2021 року між AT "ПУМБ" та ТОВ "Інтер Вей Капітал" укладено Додаткову угоду до Договору про відступлення прав вимоги №2021/03/05-1 від 05.03.2021.

19.04.2021 року ТОВ "Інтер Вей Капітал" надіслало на адресу ТОВ "Курганський Бройлер" вимогу-повідомлення №19/04/21/1 про відступлення права вимоги та про необхідність погашення заборгованості, із зазначенням нових банківських реквізитів, однак вказана вимога виконана не була.

Отже, за Кредитним договором №114-КД від 16.08.2010 кредитором заявлено, а судом першої інстанції визнано грошові вимоги до ТОВ "Курганський Бройлер" у розмірі 282 667 697,82 грн., з яких: 236 277 551,92 грн. - четвертої черги; 46 390 145,90 грн. - шостої черги.

Судом першої інстанції також встановлено, що 30.11.2015 року між ТОВ "Комплекс Агромарс" та ПАТ "Таскомбанк" укладено Кредитний договір №НК 857, відповідно до умов якого Банком надано Позичальнику кредит шляхом відкриття мультивалюної кредитної лінії, що поновлюється з графіком зменшення ліміту на поповнення обігових коштів у розмірі 395 000 000,00 (триста дев`яносто п`ять мільйонів) гривень, з кінцевим терміном погашення не пізніше 30 листопада 2020 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором були укладені наступні договори забезпечення:

Договір поруки № Т 11.03.2014 І 2786 від 31.03.2016 року з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього, укладений з ТОВ "Курганський Бройлер" (код за ) та AT "Таскомбанк".

Відповідно до умов Договору поруки № НІ 2508 від 30.11.2015 р. сторонами погоджено:

- п.1.1 У відповідності до цього Договору, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Кредитною договору № НК 857 від 30.11.2015 року та всіх Договорів про внесення змін та доповнень до нього, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.

- п. 1.2. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі:

п. 1.2.1. повернути Кредитору кредит у вигляді мультівалютної кредитної лінії, що поновлюється з графіком зменшення ліміту у розмірі 395 000 000,00 грн. (триста дев`яносто п`ять мільйонів гривень 00 копійок) у терміни (строки), визначені Кредитним договором та Додатком №1 до кредитного Договору але в будь якому випадку не пізніше 30 листопада 2020 року.

Підпунктами 1.2.2. пункту 1 визначені строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами, (в редакції Договору №15).

п. 1.2.3. сплати комісії в порядку та в розмірах, встановлених Кредитним договором.

п.1.2.4. сплати Кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суми неустойки, пені штрафів, відшкодувати збитки, заподіяні Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором.

п.1.2.5 у випадках, передбачених Кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково повернути Кредитору кредит, оплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають з Кредитного договору;

- п.1.3. Виконанням зобов`язань, забезпечених цим Договором, вважається виконання Боржником своїх зобов`язань, зазначених в п.1.2 цього Договору в повному обсязі в строки та порядку та на умовах Кредитного договору.

- п.2.1 У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник.

- п. 2.3. За несплату суми поруки у строк, зазначений у пункті 3.3. цього Договору, Кредитор має право нарахувати та стягнути, а Поручитель сплачує на користь Кредитора за весь період прострочення пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної ставки НБУ, що діє з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин, та нараховується щоденно.

- п.3.3. Поручитель не пізніше 5 робочих днів з дня відправлення вимоги кредитора (п.3.1) зобов`язаний погасити суму в розмірі, визначеному у вимозі неотримання, Поручителем вимоги Кредитора не звільняє Поручителя від обов`язку виконати умови нього Договору.

- п. 5.1 Цей договорі набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін.

- п. 5.2. Порука за цим Договором припиняється, якщо Кредитор протягом 5 років від дня настання строку повернення кредиту не пред`явить вимоги до Поручителя.

- п.6.8. Підписанням цього Договору, Поручитель дає згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання боржника за Кредитним договором що може виникнути в майбутньому, в наслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Такі зміни не потребують додаткового повідомлення Поручителя та/або отримання додаткової згоди Поручителя та//або укладання окремої угоди з Поручителем.

Також, Договором про внесення змін №15 від 10.08.2016р. про внесення змін та доповнень до Договору поруки ТОВ "Курганський Бройлер" підтвердив що він ознайомлений та згоден з умова Кредитного договору з усіма Договорами про внесення змін до Кредитного договору №1-20.

За умовами п. 1.1 Частини 2 Кредитного договору, надання кредитної лінії здійснюється окремими частинами (траншами) в гривні та/або доларах США та/або євро.

Пунктом 2 Частини № 1 "Предмет договору. Визначення термінів" Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень №23 від 10.11.2020 до Кредитного договору № НК 857 від 30.11.2015), серед іншого, встановлено процентну ставку за користування за кредитом.

На виконання умов Кредитного договору № НК 857 від 30.11.2015 року, АТ "Таскомбанк" було надано ТОВ "Комплекс Агромарс" суму кредиту, що складає 7 546 311,08 доларів США.

Починаючи з 30.11.2020 року Боржник (ТОВ "Комплекс Агромарс") не виконує взяті на себе зобов`язання.

26.02.2021 року між AT "Таскомбанк" (), як Клієнтом, та ТОВ "Інтер Вей Капітал" (), як Фактором, укладено Договір факторингу №26/02/2021 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язаний відступити Факторові права вимоги за Кредитним договором №НК 857 віл 30.11.2015, з урахуванням всіх змін та доповнень, додаткових угод та договорів про внесення змін до них, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ "Курганський Бройлер" () та ПАТ "Таскомбанк" були укладені наступні договори забезпечення:

-Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 563 (вартість предмету застави складає 136 626 000,00 грн);

-Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 140 (вартість предмету застави складає 45 399 000,00 грн);

-Договір застави від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 143 (вартість предмету застави складає 3 773 420,00 грн);

-Договір застави від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 568 (вартість предмету застави складає 22 023 730,00 грн.)

За умовами вказаних вище договорів забезпечення, загальна вартість майна ТОВ "Курганський Бройлер", переданого в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Комплекс Агромарс", складає 207 822 150,00 грн. (двісті сім мільйонів вісімсот двадцять дві тисячі сто п`ятдесят гривень 00 коп.).

Відповідно до умов Договору факторингу з урахуванням Договору про внесення змін №1 від 04.03.2021 та № 2 від 10.03.2021р.:

Відповідно до п. 1.1 Терміни з великої літери, що вживаються у цьому Договорі, можуть вживатися як в однині, так і в множині, мають таке ж значення, що і в однині, і навпаки та мають наступні значення:

"Кредитний Договір" - означає наступний договір разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до них, а саме: Кредитний договір № НК 857 від 30.11.2015 року з строком користування по 30 листопада 2020 року з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, що укладений між Клієнтом і Позичальником.

"Договори застави" - означає наступні договори разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до них, а саме:

-Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 563;

-Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ) Голубничою О. В. за реєстр. № 140;

-Договір застави від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 143;

-Договір застави від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 568;

"Договори поруки" означає наступні договори разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до них, зокрема:

- Договір поруки № Т 11.03.2014 І 2786 від 31.03.2016 року укладений з ТОВ "Курганський Бройлер" та Клієнтом.

"Борг" - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Позичальником за Кредитним Договором. До Боргу включається сума основної заборгованості (Кредити нараховані та несплачені Проценти за користування кредитними коштами, нараховані та несплачені комісії, нараховані та несплачені штрафні санкції та інші платежі, визначені у Розрахунку заборгованості (як його визначено нижче) станом на Дату відступлення Прав Вимоги.

Станом на дату укладення цього Договору сума Боргу становить 7 875 263,80 доларів США 80 центів та 301,65 (триста одна) гривня 65 копійок.

Відповідно до Договору відступлення права вимоги за договорами застави від 10.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Малим О.С. зареєстрованого в реєстрі за №507: загальними положеннями Договору визначено: з метою забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором укладено зокрема Договір застави № Т 09.09.2014 І 2507 від 30.11.2015 року (надалі Договір застави 3), що укладений "30" листопада 2015 року між Банком та ТОВ "Комплекс Агромарс".

п.1.1 В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний Заставодержатель відступає (передає), а Новий Заставодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Заставодержателю право вимоги за Договорами застави.

Сторони домовились, що заміна сторони, яка іменується, "Заставодержатель", у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договорів застави, вважається такою, що відбулася, а права вимоги за Договорами застави, вважаються відступленими Новому Заставодержателю з моменту підписання цього Договору та скріплення печатками Сторін.

З моменту набуття чинності цим Договором до Нового Заставодержателя переходять усі права і зобов`язання Первісного Заставодержателя як сторони, що іменується "Заставодержатель", у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договорів застави, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

п. 1.2. Предметом застави за Договорами застави (надалі - "Предмет застави") зокрема є: - Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 563

-Іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 140

-Договір застави від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 143

-Договір застави від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 568

п. 1.3. У зв`язку зі здійсненням на підставі цього Договору відступлення Новому Заставодержателю всіх прав Первісного Заставодержателя за Договорами застави, у зв`язку із зміною сторони у Договорах застави, Заставодержателем Договорами застави стає Новий Заставодержатель.

п. 7.7. Цей Договір є підставою для заміни Первісного Заставодержателя на Нового Заставодержателя у відповідних реєстрах та у всіх вилах проваджень, пов`язаних і Договором застави.

п.7.8. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін цього Договору та скріплення їх печатками.

Банком на адресу ТОВ "Курганський Бройлер" було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором № НК 857 від 30.11.2015 року зі всіма Договорами поруки, застави, іпотеки що забезпечують виконання за ним, за вих. № 4233/37 від 12 березня 2021 року.

В даному повідомлені було вказано реквізити нового Кредитора та рахунок для сплати заборгованості за Кредитним договором.

Умовами Договору застави від 25.01.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 143 та Договору застави від 31.03.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. за реєстр. № 568 (далі Договір застави), Сторонами погоджено наступні умови:

Згідно з п. 1.1 Договору застави, Заставодавець, з мстою забезпечення виконання зобов`язань, зазначеного в п.1.2 цього Договору, передає в заставу, а Заставодавець приймає в заставу на умовах, визначених цим договором, рухоме майно, зазначене у п.1.3 цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави, заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язань Заставодавцем, що виникли та виникнуть під час дії Кредитного договору №НК 857 від 30.11.2015 з урахуванням усіх договорів про внесення змін та доповнень до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі про збільшення процентів та/або сум комісій/інших платежів, що укладені між Заставодавцем та Заставодержателем.

Відповідно до п. 1.3 Договору застави, Предметом застави є рухоме майно, а саме устаткування визначені в Додатку №1 та Додатку №2, Додатку №3 до цього договору.

Згідно з п. 1.4 Договору застави, сторони оцінили вартість застави, у розмірі 22 023 730,00 гри. (за реєстр. № 143).

Згідно з п. 1.4 Договору застави, сторони оцінили вартість застави, у розмірі 3 773 420,00 грн. (за реєстр. № 143).

Відповідно до п. 5.1.4 Договору застави, звернути стягнення на Майно, та реалізувати його та/або вимагати від Позичальника, дострокового виконання зобов`язання, що випливають із кредитного договору, чи порушення справи про банкрутство Заставодавця та/або Позичальника.

Відповідно до 5.1.5 Договору застави, достроково звернути стягнення на Майно та реалізувати його у будь-який спосіб у випадку ліквідації або реорганізації Заставодавця, Позичальника, або порушення відносно Позичальника та/або Заставодавця справи про банкрутство.

Відповідно до п.7.1. Договору застави, Заставодержатель набуває право на звернення стягнення на Майно та його реалізацію у наступних випадках, зокрема:

- незалежно від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Кредитним договором - при ліквідації чи реорганізації у будь-який спосіб Заставодавця та/або Позичальника.

Відповідно до п. 7.4. Договору застави, за рахунок коштів отриманих внаслідок реалізації предмета застави, Заставодержатель безпосередньо задовольняє: А) свої вимоги що випливають з Кредитного договору (невиплачена сума кредиту, несплачені проценти за користування Кредитом, комісій, штрафи, пені та інші платежі).

Загальна сума грошових вимог кредитора до ТОВ "Курганський Бройлер" по Кредитному договору № НК 857 від 30.11.2015 складає 231 803 809,94 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань перед АТ "Таскомбанк" були укладені зокрема наступні договори іпотеки:

Іпотечний договір з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього, посвідченого Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.03.2016 року за реєстровим №563 укладений між ТОВ "Курганський Бройлер" та АТ "Таскомбанк".

Предметами іпотеки за даним Іпотечним договором є наступне нерухоме майно:

- Нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. Першотравнева, 1, загальною площею 99832,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02;

- Нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. Першотравнева, 1, загальною площею 276,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02;

- Нежитлова будівля, що розташована за адресою: Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. Першотравнева, 1, загальною площею 258,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02;

- Нежитлова будівля, що розташована за адресою: Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. Першотравнева, 1, загальною площею 199,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02.

Іпотечний договір з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього, посвідченого Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.01.2017 року за реєстровим №140 укладений між ТОВ "Курганський Бройлер" та АТ "Таскомбанк";

Предметами іпотеки за даним Іпотечним договором є наступне нерухоме майно:

- Нежитловий об`єкт, що розташований за адресою; Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. 8 Березня, 16, загальною площею 17447,00 кв.м реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02;

- Нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський район, сщ. П`ятигірське, вул. Стадіонна, 2, загальною площею 10233,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02.

Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов`язань, зазначене в п.1.2 цього Договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку рахунок Предмета іпотеки за цим Договором переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця та/або Позичальника.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, іпотекою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Іпотекодавця, що виникли та виникнуть під час дії Кредитного договору № НК 857 від 30.11.2015 з урахуванням усіх договорів про внесення змін та доповнень до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі про збільшення процентів та/або сум комісій/інших платежів, що укладені між Іпотекодавцем та іпотекодержателем.

Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки Предметом іпотеки є перелічене нерухоме майно.

Згідно з п. 1.4 Договору іпотеки, сторони оцінили вартість іпотеки, у розмірі грн. (за реєстр. № 563).

Предмет іпотеки 1 за домовленістю Сторін, становить 135 628 000,00 грн.

Предмет іпотеки 2 за домовленістю Сторін, становить 376 000,00 грн.

Предмет іпотеки 3 за домовленістю Сторін, становить 351 000,00 грн.

Предмет іпотеки 4 за домовленістю Сторін, становить 272 000,00 грн.

Загальна вартість складає 136 626 000,00 грн.

Згідно п.1.4 Договору іпотеки, сторони оцінили вартість іпотеки, у розмірі

- Предмет іпотеки 1 за домовленістю Сторін, становить 28 455 000,00 грн. (за реєстр. № 140).

- Предмет іпотеки 2 за домовленістю Сторін, становить 16 944 000,00 грн. (за реєстр. № 140).

Відповідно до п.3.4. Договору іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки незалежного від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Кредитним договором, реалізувати його і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи основну суму боргу та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов Кредитного договору, проценти за користування Кредитом та комісії, неустойку та інші платежі і санкції, що передбачені та випливають з Кредитного договору, а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису, в разі настання зокрема: Незалежно від настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором у випадку початку процедури ліквідації або реорганізації у будь який спосіб Іпотекодавця чи Позичальника, або порушення справи про банкрутство.

Отже, за Кредитним договором № НК 857 від 30.11.2015 кредитором заявлено, а судом першої інстанції визнано грошові вимоги до боржника у розмірі 231 803 809,94 грн., з яких: 23 981 659,94 грн. - четверга черга задоволення вимог кредиторів, 207 822 150,00 грн. - забезпечені заставою.

Місцевим господарським судом також встановлено, що 20.06.2014 року між ТОВ "Комплекс Агромарс" та ПАТ "Кредобанк" укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №103, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит терміном до 20.06.2019, а Позичальник зобов`язався прийняти його, використовувати за цільовим призначенням, сплачувані проценти й комісії за користуванням ним, а також інші платежі, передбачені цим договором та повернути Кредит.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 20.06.2014 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Курганський Бройлер" було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання ТОВ "Комплекс Агромарс" зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за генеральним договором про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014, укладеним між боржником та кредитором.

В подальшому до розміру кредиту та строку його повернення вносилися зміни відповідними додатковими угодами.

Додатковим договором № 10 від 26.10.2020 року про внесення змін та доповнень до Генерального договору про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014 сторони виклали Генеральний договір в новій редакції.

Відповідно до п. 2.1.1. Генерального договору Банк зобов`язався встановити Позичальнику ліміт кредитування у базовій валюті кредитування у розмірі еквівалентному 5 000 000,00 доларів США (ліміт Кредиту).

Відповідно до п. 2.1.3.1. Генерального договору розмір змінюваної процентної ставки становить 7,99% річних.

Строк дії Ліміту кредитування з 20.06.2014 по 20.06.2019 (включно).

Додатковим договором №10 від 26.10.2020 про внесення змін та доповнень в Генерального договору № 103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року сторони погодили пункт 2.1.3 Договору доповнити пунктами 2.1.3.5, 2.1.3.6, 2.1.3.7.

На виконання умов Генерального договору про здійснення кредитування №103 від 20.06.2014 ПАТ "Кредобанк" було надано ТОВ "Комплекс Агромарс" суму кредиту у розмірі 1 338 896,61 доларів США та 106 641,60 Євро.

Відповідно до п. 2.1.8 Генерального договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором та додатковими договорами становить 0,03% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми по Кредитах, у національній валюті України, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, то діяла у період прострочки.

Договором про внесення змін № 2 від 14.07.2020 до Додаткового договору № 4 від 15 лютого 2019 року про надання кредитної лінії відповідно до Генерального договору про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014 року сторони погодили змінити п. 2.5 Додаткового договору та викласти в наступній редакції: "Строк дії кредитної лінії до 31 грудня 2020 року включно".

В якості забезпечення виконання зобов`язання за Генеральним договором від 20.06.2014 №103 про здійснення кредитування між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Комплекс Агромарс" був укладений Договір іпотеки від 03.07.2014 року, посвідчений Кравцовою О.В., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим номером №2075 а саме: Бройлерна ферма №3, загальною площею 13 592, 7 кв.м.. що знаходиться за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 3; Бройлерна ферма №5, загальною площею 13 589,1 кв.м., за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 5; Бройлерна ферма №6, загальною площею 13 558,4 кв.м., Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 6; Бройлерна ферма №7, загальною площею 13 546,8 кв.м., Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 7; Бройлерна ферма №8, загальною площею 13 540,1 кв.м.. Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 8.

Загальна вартість предметів іпотеки 61 803 192,46 грн.

16.03.2021 року між АТ "Кредобанк" (далі - Клієнт) та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (далі - Фактор) було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за Генеральним договором №103 від 20.06.2014 року про здійснення кредитування між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Комплекс Агромарс" із усіма змінами і доповненнями, в тому числі за Додатковим договором № 3 про надання кредиту від 15.01.2018 року відповідно до Генерального договору № 103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року та Додатковим договором № 4 про надання кредитної лінії від 15.02.2019 року із усіма змінами та доповненнями відповідно до Генерального договору №103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року та за Договором поруки від 20.06.2014 року із усіма змінами та доповненнями і Договорами поруки від 26.10.2020 року.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору факторингу від 16.03.2021: "станом на 16 березня 2021 року Клієнту належать права вимоги за заборгованістю, що виникла з Кредитного договору, зокрема (але не виключно):

- в сумі 1 392 499,50 доларів США в тому числі: 1 338 896,61 доларів США - непогашеного кредиту; 5 178,78 доларів США - несплачених процентів за користування кредитом; 48 424,11 доларів США - пеня;

- в сумі 107 949,88 євро в тому числі: 106 641,60 Євро - непогашеного кредиту; 259,63 Євро несплачених процентів за користування кредитом; 11048,65 Євро - пеня".

Вказана сума заборгованості за Генеральним договором №103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року підтверджується Довідкою АТ "Кредобанк" від 17.03.2021 року № 27-9272/21.

Ціна відступлення прав вимоги на умовах Договору факторингу від 16.03.2021 становить 46 774 656,64 грн.

16.03.2021 між АТ "Кредобанк" (далі - Кредитор) та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (далі - Новий Кредитор) був укладений Договір відступлення прав за Договором іпотеки, що був укладений між АТ "Кредобанк" та ТОВ "Комплекс Агромарс" та посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. 03 липня 2014 року за реєстровим № 2075 та Договором про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. 03.07.2012 за реєстровим № 2075, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. 15.01.2018 року за реєстровим № 154.

Відповідно до п. 2.1. Договору відступлення прав від 16.03.2021 за Договором іпотеки, у зв`язку з укладенням Договору відступлення прав вимоги Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору, а Новий Кредитор набуває від первісного Кредитора всі права Іпотекодержателя за Договором іпотеки з дати, визначеної п. 4.3 Договору відступлення права вимоги (Договору факторингу).

Кредитор зазначає, що 19.03.2021 року між ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (як Продавцем) та ТОВ "Виробничо-торгова компанія "Промінвестгруп" (як Покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В. 19.03.2021, зареєстровано в реєстрі за №567.

Відповідно до преамбули Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2021 Продавець є Іпотекодержателем за Договором іпотеки, який укладений між AT "Кредобанк" та ТОВ "Комплекс Агромарс", право вимоги за яким набуто Іпотекодержателем на підставі Договору про відступлення прав за Договором іпотеки від 03 липня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. за реєстровим № 2075 та Договором про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В 03.07.2012 за реєстровим № 2075, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. 15 січня 2018 року за реєстровим № 154 посвідченим 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. за реєстровим №1027.

Згідно п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2021, Продавець (передає у власність), а Покупець купує (приймає у власність) і сплачує визначену цим договором ціну, за наступне нерухоме майно:

- Бройлерна ферма №3, загальною площею 13 592, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 3;

- Бройлерна ферма №5, загальною площею 13 589,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 5;

- Бройлерна ферма №6, загальною площею 13 558,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 6;

- Бройлерна ферма №7, загальною площею 13 546,8 кв.м., що знаходиться за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 7;

- Бройлерна ферма №8, загальною площею 13 540.1 кв.м., що знаходиться за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, Квартал 8.

Загальна вартість нерухомого майна, що було відчужено ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" складає 44 764 000,00 грн.

21.07.2021 між ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (далі - Клієнт) та ТОВ "Інтер Вей Капітал" (далі - Фактор) був укладений Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за Генеральним договором про здійснення кредитування №103 від 20.06.2014 року, що був укладений між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Комплекс Агромарс", із усіма змінами і доповненнями, в тому числі та Додатковим договором № 3 про надання кредиту від 15.01.2018 року відповідно до Генерального договору № 103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року та Додатковим договором № 4 про надання кредитної лінії від 15.02.2019 року із усіма змінами та доповненнями відповідно до Генерального договору № 103 про здійснення кредитування від 20.06.2014 року та за Договором поруки від 20.06.2014 року із усіма змінами та доповненнями і Договорами поруки від 26.10.2020 року (далі - Договір факторингу від 21.07.2021).

Відповідно до п. 2.1.4 Договору факторингу від 21.07.2021, станом на 21 липня 2021 року Клієнту належать права Вимоги за Заборгованістю, що виникла з Кредитного договору, зокрема (але не виключно), в сумі 72 475 доларів США 49 центів, що складає суму непогашеного тіла кредиту. При цьому Клієнт, як і Фактор, підтверджують, що у випадку коли:

- сума заборгованості, визначена в пункті 2.1.4 цього Договору, буде зменшена або збільшена станом на дату переходу прав вимоги від Клієнта до Фактора відповідно до умов цього Договору, права вимоги відступаються у такому зменшеному або збільшеному розмірі на умовах цього Договору Клієнтом Фактору за ціною відступлення;

- сума заборгованості, зазначена в пункті 2.1.4 цього Договору, не включає наявні на дату укладення цього Договору певні частини заборгованостей, право вимоги щодо таких невключених до пункту 2.1.4 цього Договору частин заборгованостей також відступаються на умовах цього Договору Клієнтом Фактору за ціною відступлення.

Згідно з п. 2.1.5 Договору факторингу від 21.07.2021, на дату укладення цього Договору Клієнт є єдиним власником прав вимоги; у Клієнта не існує жодного обмеження договірного чи іншого правового характеру щодо можливості відступлення прав вимоги; права вимоги є дійсними та чинними.

Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу від 21.07.2021, ціна відступлення прав вимоги за Договором факторингу від 21.07.2021 становить 17000,00 грн.

За п. 4.3 Договору факторингу від 21.07.2021, права вимоги, які відступаються згідно з цим Договором, переходять від Клієнта до Фактора з дати укладення цього Договору.

Згідно з п. 7.1 Договору факторингу від 21.07.2021, Фактор у зв`язку з відступленням йому Клієнтом згідно з цим Договором прав вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо позичальника за кредитним договором та одержує замість Клієнта у повному обсязі право вимагати від позичальника належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором (в тому числі щодо нарахувань, що згідно з кредитним договором може здійснюватися після дня переходу прав вимоги, визначених пунктом 4.3 цього Договору). Починаючи від дня переходу права вимоги, зазначеного пунктом 4.3 цього Договору, Фактор має право, зокрема, одержувати всі суми, належні до сплати позичальником на задоволення відступлених прав вимоги, вчиняти будь-які правомірні правочини (укладати будь-які правомірні договори) з позичальником, третіми особами щодо врегулювання, погашення, зміни, в т. ч. реструктуризації, припинення тощо зобов`язань, пов`язаних із правами вимоги, вчиняти будь-які законні фактичні дії, пов`язані з реалізацією (здійсненням) та захистом прав вимоги.

Таким чином, враховуючи отримання 10.12.2020 ТОВ "Комплекс Агромарс" повідомлення АТ "Кредобанк" вих. №27-44629/20 від 02.12.2020 про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", Боржником у порушення умов Генерального договору про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014 не було повернуто кредитні кошти у розмірі 72 475,49 дол. США, що складає суму непогашеного тіла кредиту.

Станом на дату подання заяви з грошовими вимогами до Боржника ТОВ "Курганський Бройлер" не виконано зобов`язання за Генеральним договором про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014, з урахуванням непогашеного тіла кредиту, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з повернення тіла кредиту, 3% річних від простроченої суми боргу.

Отже, за генеральним договором про здійснення кредитування № 103 від 20.06.2014 кредитором заявлено, а судом першої інстанції визнано грошові вимоги до боржника у розмірі 2 274 215,13 грн., з яких: 1 946 720,65 грн. - непогашене тіло кредиту; 275 575,19 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з повернення тілу кредиту; 51 919,29 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу.

Місцевим господарським судом також встановлено, що 22.07.2016 року між "Вест Файненс Енд Кредіт Банк" (далі - AT "Кредитвест Банк") та ТОВ "Комплекс Агромарс" укладено Договір про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016 року між АТ "Вест Файненс Енд Кредіт Банк" та ТОВ "Курганський Бройлер" 22.07.2016 року укладено Договір поруки №135-6010/16-ПЮ (з договорами про внесення змін №1,2,3).

Відповідно до п.1.1 Договору поруки (в редакції договору №3 про внесення змін до договору поруки від 19.11.2019р)., "Кредитна лінія" - відновлювана мультивалютна кредитна лінія, що закінчується 22.07.2021р. та лімітом Кредитної лінії, еквівалентним 75 000 000,00 грн., яка відкрита Банком Боржнику згідно Основного договору, з можливістю наданнях її в межах коштів у гривнях та /або у доларах США та/або євро.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки, Поручитель поручається за виконання Боржником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, а саме: Обов`язок повернути Банку наданий за Основними договором Кредит; Обов`язок сплачувати Банку проценти за користування кредитом, наданим за Кредитною лінією у розмірі 22,5 % річних за користування кредитом наданих у гривні, у розмірі 10% річних за користування кредитом наданим у доларах США, або у будь-якому іншому розмірі, якщо такий буде встановлений Основним договором; Обов`язок сплачувати комісію, достроково повернути Банку кредит, сплатити неустойку (пені, штрафи), відшкодувати збитки завдані Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх заповзань за Основним договором.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки, Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків, передбачених у статті 2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі що і Боржник.

Відповідно до п. 1.1 Договору про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016 АТ "Кредитвест Банк" відкрив ТОВ "Комплекс Агромарс" мультивалютну кредитну лінію і на підставі додаткових угод до даного договору, шляхом надання окремих траншів, зобов`язався надавати кредитні кошти.

Видача кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами.

У подальшому, в Договір про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ неодноразово вносились зміни шляхом укладання додаткових угод.

Згідно з п. 1.4 Договору № 2 від 04.07.2019 про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ, строк дії кредитної лінії було продовжено до 22.07.2021.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 82 від 11.06.2020 до Договору про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ, розмір кредиту після надання траншу становив 74 999 978 грн, 80 коп., у тому числі 2 743 739 євро 08 євроцентів.

Зокрема, в забезпечення Договору про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ AT "Кредитвест Банк" уклало з ТОВ "Комплекс Агромарс" та ОСОБА_1 ряд іпотечних договорів.

Так, на виконання Договору про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ з ТОВ "Комплекс Агромарс" були укладені наступні іпотечні договори:

- Договір іпотеки №135-6010/16-ІЮ1 від 22.07.2016. В іпотеку за даним договором було передано племінну птахоферму "КАТЮЖАНКА";

- Договір іпотеки №135-6010/16-ІЮ2 від 22.07.2016. В іпотеку за даним договором було передано бройлерна ферма № 9;

- Договір іпотеки №135-6010/16-ІЮ3 22.07.2016. В іпотеку за даним договором було передано бройлерну ферму № 11;

- Договір іпотеки № 135-6010/16-ІЮ4 від 22.07.2016. В іпотеку за даним договором було передано бройлерну ферму № 13.

В свою чергу, на підставі Договору про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ AT "Кредитвест Банк" уклало з фізичною собою ОСОБА_1 Договір іпотеки № 135-6010/16-ІЮ5 від 19.07.2019. В іпотеку за даним Договором було передано земельну ділянку з кадастровим номером :04:060:0011, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Плюти, житловий масив "Лісовий".

Також в забезпечення Договору про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016, ТОВ "Комплекс Агромарс" уклав Договір застави рухомого майна № 135- 6010/16-ЗЮ від 22.07.2016.

19.03.2021 року AT "Кредитвест Банк" уклало з ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" Договір про надання послуг з факторингу №135-6010.

Відповідно до п. 3.1 Договору факторингу загальна вартість прав вимоги становить 2 757 762 євро 62 євроцента. Сторони в договорі факторингу погодили, що сума боргу в гривневому еквіваленті складає 93 488 152,82 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору факторингу ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" зобов`язується сплатити на користь AT "Кредитвест Банк" грошові кошти в загальній сумі 93 488 152 грн. 82 коп. Проведення даної оплати підтверджується платіжними дорученнями № 2906, 2867, 2896.

Згідно з п. 5 Договору факторингу, в дату зарахування на рахунок Клієнта суми вартості прав вимог, Клієнт передає, а Фактор зобов`язаний прийняти Документи, про що складається Акт приймання-передачі. Підписання Акту приймання-передачі документів засвідчує перехід прав вимоги від Клієнта до Фактора.

На виконання п. 5 Договору факторингу АТ "Кредитвест Банк" передало, а ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" прийняло документи на підтвердження наявності прав вимоги до ТОВ "Комплекс Агромарс", що підтверджується Актом приймання передачі документів від 24.03.2021.

Крім того, AT "Кредитвест Банк" уклало з ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" ряд договорів про відступлення (передачу) прав за вищезазначеними іпотечними договорами та Договором застави №135-6010/16-310 від 22.07.2016.

06.05.2021 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" з метою задоволення грошових вимог до ТОВ "Комплекс Агромарс" укладено ряд договорів купівлі-продажу, відповідно до яких усе іпотечне та заставне майно за вказаними вище договорами іпотеки та застави придбане ТОВ "Виробничо-торгова компанія "Промінвестгруп" (). Загальна оціночна вартість заставного майна, за якою воно і було реалізоване, склала 50 333 802,95 грн.

21.07.2021 року між ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" та ТОВ "Інтер Вей Капітал" укладено Договір №21/07/21 про надання послуг факторингу (далі - Договір факторингу-2), відповідно до якого ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відступлено за плату ТОВ "Інтер Вей Капітал" права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016.

Відповідно до п. 3.1 Договору факторингу 2, загальна вартість прав вимоги за Договором становить 363 000,00 гривень, що підтверджується висновком про вартість майнових прав.

Згідно з п. 1.1 Договору факторингу 2, відомості про розмір відступленого боргу вказуються в Додатку № 1 до вищезазначеного договору.

Так, відповідно до вищезазначеного Додатку, сторони погодили, що розмір відступленого боргу на користь ТОВ "Інтер Вей Капітал" складає 1 244 874 євро 04 євроцентів.

21.07.2021 на виконання п. 5.1 Договору факторингу 2 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" передало, а ТОВ "Інтер Вей Капітал" прийняло документи, які підтверджують наявність прав вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016, що підтверджується Актом приймання-передачі від 21.07.2021.

27.07.2021 року на виконання п. 3.2 Договору факторингу 2 ТОВ "Інтер Вей Капітал" сплатило ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" суму у розмірі 363000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

21.07.2021 року ТОВ "ФК "ФК "Інвестохіллс Веста" уклало з ТОВ "Інтер Вей Капітал" Договір відступлення (передачі) прав за Договором поруки №135-6010/16-ПЮ від 22.07.2016, за яким ТОВ "Інтер Вей Капітал" набуло право вимоги до ТОВ "Курганський Бройлер".

Отже, за Договором про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ від 22.07.2016 кредитором заявлено, а судом першої інстанції визнано грошові вимоги до боржника у розмірі 42 084 730,94 грн., з яких: 37 639 264,55 грн. - вимоги четвертої черги; 4 445 466,39 грн. - вимоги шостої черги.

За викладених вище обставин, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року вимоги кредитора визнано у повному обсязі з огляду на їх доведеність та обґрунтованість належними та допустимими доказами та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги; 299 845 197,06 грн. - вимоги четвертої черги; 51 163 106,77 грн. - вимоги шостої черги; а також 207 822 150,00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Боржник з даною ухвалою суду в цій частині не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на відсутність підстав для визнання вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" до ТОВ "Курганський Бройлер", оскільки вони є спірними з огляду на оскарження в судовому порядку правочинів, на підставі яких права таких вимог до боржника перейшли на користь ТОВ "Інтер Вей Капітал".

За твердженням скаржника, Договір про відступлення права вимоги №2021/03/05-1 від 05.03.2021 року, укладений між АТ "ПУМБ" та ТОВ "Інтер Вей Капітал", Договір факторингу №26/02/2021 від 26.02.2021 року, укладений між AT "Таскомбанк" та ТОВ "Інтер Вей Капітал", Договір факторингу від 16.03.2021 року, укладений між АТ "Кредобанк" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", а також Договір про надання послуг з факторингу №135-6010 від 19.03.2021 року, укладений між AT "Кредитвест Банк" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" підлягають визнанню недійсними з огляду на їх укладення з порушенням норм діючого законодавства.

Тобто, боржником в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів ані наявність у нього заборгованості за всіма кредитними договорами, ані розмір такої заборгованість, ані правильність наданих кредитором розрахунків, ані черговість включення визнаних судом вимог до реєстру вимог кредиторів.

В подальшому, 28.10.2022 року боржником надано суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останнім додатково зазначено про необґрунтоване нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування та нарахування пені за порушення сплати таких процентів, необґрунтоване нарахування пені понад шестимісячний строк, неврахування судом першої інстанції достатності іпотечного майна для повного погашення заборгованості боржника як за Генеральним договором про здійснення кредитування №103 від 20.06.2014 року, так і за Договором про відкриття кредитної лінії №135-6010/16-КЮ від 22.07.2016 року, відсутність доказів пред`явлення вимог та належних розрахунків заявлених до визнання кредиторських вимог.

Отже, подані боржником додаткові пояснення, якими апеляційну скаргу фактично викладено в новій редакції з наведенням нових, раніше не заявлених доводів, є за своєю суттю доповненнями до апеляційної скарги, які повинні відповідати положенням ст. 266 ГПК України.

З цього приводу судова колегія зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

У свою чергу, доповнення скарги - це наведення нових аргументів та міркувань, наведення нових мотивів скарги, подання додаткових доказів з посиланням на них, уточнення норм матеріального чи процесуального права та ін. Зміна скарги - це заміна одних положень іншими.

Судова колегія звертає увагу, що ст. 266 ГПК України чітко вказує на строк подання доповнення до апеляційної скарги (протягом строку на апеляційне оскарження) і не передбачає можливості поновлення цього строку чи можливості застосувати до цієї процесуальної ситуації загальних положень щодо поновлення пропущеного строку, тому відповідні заяви, подані після визначеного законом строку, не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.06.2021 у справі №05-10-14-01-08/103, аналіз змісту ч. 1 ст.266 ГПК України дозволяє зробити висновок про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, за межами строку на апеляційне оскарження.

Як встановлено судом, повний текст оскаржуваної ухвали підписано 17.06.2022 року, відтак останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року є 27.06.2022 року.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З документів, які містяться в матеріалах справи, а саме копії конверту зі штрихкодовим ідентифікатором та роздруківки відомостей з сайту "Укрпошта" з розділу відстеження поштових відправлень за трекінг-номером 428 вбачається, що копію оскаржуваної ухвали направлено на адресу скаржника 29.06.2022 року та отримано ним 04.07.2022 року, відтак строк подання апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 256 ГПК України є 14.07.2022 року.

З апеляційною скаргою в частині вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" боржник вперше звернувся 21.07.2022 року, яку було повернуто ухвалою суду від 28.07.2022 року, та вдруге - 30.07.2022 року, за якою ухвалою суду від 16.08.2022 року було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Однак, доповнення до апеляційної скарги ТОВ "Курганський Бройлер" подано лише 25.10.2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку для внесення доповнень до апеляційної скарги більш ніж на три місяці.

Крім того, до додаткових пояснень боржника не додано доказів надіслання копій відповідних пояснень всім учасникам провадження у справі.

За викладених обставин, оскільки в даному випадку боржником порушено вимоги ст. 266 ГПК щодо порядку подання доповнень до апеляційної скарги, зокрема пропущено значний строк для їх подання, а також не надано доказів направлення таких доповнень всім учасникам провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку не приймати їх до уваги під час розгляду справи по суті заявлених вимог та розглянути апеляційну скаргу боржника у відповідності до ст. 269 ГПК України лише в межах доводів та вимог раніше поданої ним апеляційної скарги.

Як було зазначено вище, всі доводи та заперечення апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди боржника із законністю та правомірністю укладення Договорів відступлення права вимоги та Договорів факторингу, на підставі яких права вимоги до боржника перейшли на користь ТОВ "Інтер Вей Капітал". Інших доводів, окрім заперечення факту переходу права вимоги до ТОВ "Інтер Вей Капітал", скаржником не наведено.

На переконання апелянта, заявлені кредитором вимоги є спірними з огляду на оскарження в судовому порядку правочинів, на підставі яких права таких вимог до боржника перейшли на користь ТОВ "Інтер Вей Капітал".

З цього приводу судова колегія зазначає, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Отже, за своєю правовою природою такий предмет спору не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

В даному випадку судом на підставі наявних у справі доказів встановлено наявність заборгованості боржника перед кредитором на заявлену суму та включено її до реєстру вимог кредиторів згідно черговості.

Більш того, в порушення стандарту доказування та принципу змагальності сторін, скаржником до апеляційної скарги не додано та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наведених доводів, зокрема, рішень судів, які набрали законної сили, якими б було визнано недійсними правочини щодо переходу права вимоги на користь ТОВ "Інтер Вей Капітал".

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Таким чином, оскільки вказані правочини в установленому законом порядку не визнані недійсними, а отже є чинними та такими, що породжують права та обов`язки, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з наведених мотивів.

Слід також наголосити, що спірність вимог кредитора у зв`язку із оскарженням в судовому порядку правочинів, на підставі яких права таких вимог отримав кредитор, на що посилається скаржник, тобто наявність спору про право, не є підставою для відмови у визнанні вимог такого кредитора у попередньому засіданні під час затвердження судом реєстру вимог кредиторів, а може лише свідчити про наявність підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника згідно ст. 39 КУзПБ.

При цьому, суд звертає увагу, що у разі визнання судом недійсним будь-якого правочину щодо переходу права вимоги і таке судове рішення набере законної сили, апелянт не буде позбавлений права та можливості звернутись до місцевого господарського суду із заявою про перегляд ухвали попереднього засідання від 15.06.2022 року в частині вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" в межах доводів та вимог поданої боржником апеляційної скарги, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Інтер Вей Капітал" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

В свою чергу, твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Інтер Вей Капітал" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з грошовими вимогами до боржника на суму 4 287 852,20 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 30.11.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 4 283 312,20 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки №30/1337/КБ/Ю від 02.01.2013 та підтверджується, в тому числі, рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2021 у справі №922/460/21.

Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 27.01.2022 року №01-34/79 вимоги визнані у повному обсязі.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 4 064 875,86 грн. - четверта черга; 218 436,34 грн. - шоста черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими, в тому числі, рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2021 у справі №922/460/21.

Досліджуючи заяву АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 02.01.2013 року між кредитором та боржником укладено договір поставки №30/1337/КБ/Ю, за умовами якого АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Курганський Бройлер" товар, а боржник зобов`язався прийняти цей товар та здійснити його оплату.

У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, АТ "ДПЗКУ" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2021 у справі №922/460/21, яке набрало законної сили 28.07.2021 року, присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 4 108 584,87 грн., що складаються з: 3 649 446,60 грн. основного боргу, 218 436, 34 грн. пені, 54 626,29 грн. 3% річних, 186 075,60 грн. інфляційних втрат, а також стягнуто 61 628,77 грн судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення 05.08.2021 Господарським судом Харківської області видано відповідні накази.

Постановою заступника начальника відділу Балаклійського відділу ДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ноженко А.Л. від 29.09.2021 (ВП №66969049) відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Курганський бройлер" на користь AT "ДПЗКУ" 4 108 584,87 грн.

Постановою заступника начальника відділу Балаклійського відділу ДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ноженко А.Л. від 29.09.2021 (ВП №66968708) відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Курганський бройлер" на користь AT "ДПЗКУ" 61 628,77 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 4 170 213,64 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2021 у справі №922/460/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Окрім наведеного, враховуючи те, що боржник не виконав рішення суду та продовжує порушувати строки оплати за отриманий товар, кредитором у відповідності до ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати та 3% річних, які на дату порушення справи про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер" складають інфляційні витрати у розмірі 79 508,39 грн та 3% річних у розмірі 33 590,21 грн.

Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат підтверджується рішенням суду та здійснено в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних і просить відмовити у їх визнанні на підставі ст. 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках, а також копії фінансової звітності боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" з грошовими вимогами до боржника на суму 34 097 607,12 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 02.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 34 093 063,12 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №20.9 від 20.05.2016 року та підтверджується, в тому числі, рішенням господарського суду Харківської області від 07.09.2021 у справі №922/2415/21.

Розпорядником майна боржника згідно повідомлення від 27.01.2022 року №01-34/77 та боржник у запереченнях від 27.01.2022 року вимоги визнані частково на суму 27 497 607,12 грн. В іншій частині заявлені вимоги на суму 6600000,00 грн. не визнано, оскільки є погашеними, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 30 864 564,14 грн. - четверта черга; 3228502,98 грн. - шоста черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими, в тому числі, рішенням господарського суду Харківської області від 07.09.2021 у справі №922/2415/21.

Досліджуючи заяву ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.05.2016 року між ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" (далі - Кредитор, Постачальник) та ТОВ "Курганський бройлер" (далі - Боржник, Споживач) укладений договір № 20.9 постачання природного газу постачання природного газу (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому цим Договором, а Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, Постачальник передає Споживачу природний газ в запланованому обсязі по місяцях. Добовий плановий обсяг (добова норма) визначається шляхом ділення місячного планового обсягу природного газу на кількість днів у відповідному місяці. Річний плановий обсяг складається із сум місячних планових обсягів.

Сторонами був погоджений протокол розбіжностей до Договору.

Згідно з п.2.2. Договору (в редакції, погодженій Протоколом розбіжностей), обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - Планований обсяг), можуть змінюватись сторонами шляхом подачі Споживачем Постачальнику письмових заявок не пізніше 20-ти календарних днів до початку розрахункового місяця. В разі не вибірки або перебору місячних обсягів природного газу, зазначених в п.2.1. цього договору, останнім днем коригування обсягів природного газу є 15 число розрахункового місяця, для чого Споживач повинен надати Постачальнику письмову заявку, завірену печаткою підприємства. Зменшення планового обсягу газу у розрахунковому місяці здійснюється на підставі листа Споживача.

Відповідно до п.3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, що складається сторонами на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п.6.2. Договору, загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 7.1. Договору (в редакції, погодженій Протоколом розбіжностей) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування з поточного рахунку або внесення через банківську установу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за наступним графіком:

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа місяця поставки газу включно;

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 20-го числа місяця поставки газу включно;

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 30-го числа місяця поставки газу включно;

10 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяця включно.

Починаючи з 30 вересня 2020 року Сторонами був укладений ряд додаткових угод до Договору.

Додаткова угода № 57 до Договору від 30.09.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 5 863,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у жовтні 2020 року в загальному обсязі 452 398,05 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 57 від 30.09.2020, що підтверджується актом № 147/20.9 від 31.10.2020, актом № 148/20.9 від 31.10.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у жовтні 2020 року газу склала 2 652 815,12 грн. з ПДВ.

Підписавши вказані вище акти, Споживач погодився з кількістю, якістю та загальною вартістю отриманого від Постачальника природного газу.

Додаткова угода № 58 до Договору від 31.10.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 6 963,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у листопаді 2020 року в загальному обсязі 962 115,42 куб. м. газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 58 від 31.10.2020, що підтверджується актом № 179/20.9 від 30.11.2020, актом № 180/20.9 від 30.11.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у листопаді 2020 року газу склала 6 700 064,03 грн. з ПДВ.

Додаткова угода № 58/1 до Договору від 30.11.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 6 563,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у грудні 2020 року в загальному обсязі 675 908,74 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 58/1 від 30.11.2020, що підтверджується актом № 167/20.9 від 31.12.2020, актом № 168/20.9 від 31.12.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у грудні 2020 року газу склала 4 436 591,96 грн. з ПДВ.

Додаткова угода № 59 до Договору від 31.12.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 7 363,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у січні 2021 року в загальному обсязі 537 477,38 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 59 від 31.12.2020, що підтверджується актом № 179/20.9 від 31.01.2021, актом № 180/20.9 від 31.01.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у січні 2021 року газу склала 3 957 927,52 грн. з ПДВ.

Додаткова угода № 60 до Договору від 29.01.2021, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 8 263,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у лютому 2021 року в загальному обсязі 720 340,43 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 60 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 180/20.9 від 28.02.2021, актом № 181/20.9 від 28.02.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у лютому 2021 року газу склала 5 952 818,40 грн. з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у березні 2021 року в загальному обсязі 714 633,47 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 60 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 183/20.9 від 31.03.2021, актом № 184/20.9 від 31.03.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у березні 2021 року газу склала 5 905 652,39 грн. з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у квітні 2021 року в загальному обсязі ЗО 650,59 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 60 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 178/20.9 від 30.04.2021, який був підписаний та скріплений печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у квітні 2021 року газу склала 253 293,29 грн. з ПДВ.

Таким чином, за період жовтень 2020 року - квітень 2021 року Постачальником був поставлений Споживачу природний газ у загальному обсязі 4 093 524,08 куб.м, загальною вартістю 29 859 162,71 грн. (двадцять дев`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто шістдесят дві гривні 71 коп.) з ПДВ.

Як зазначає кредитор, боржник сплатив грошові кошти за отриманий природний газ лише в сумі 2 323 200,00 грн. внаслідок чого заборгованість за природний газ складає 27 535 962,71 грн.

Вказані обставини встановлено судом у рішенні Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 у справі №922/2415/21 за позовом ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" до ТОВ "Курганський бройлер", згідно якого з боржника на користь кредитора присуджено до стягнення 27 535 962,71 грн. заборгованості за Договором постачання природного газу № 20.9 від 20.05.2016 року; 1 538624,73 грн. пені; 343091,72 грн. 3 % річних; 1 594244,95 грн. інфляційних втрат та 465178,87 грн. судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 06.10.2021 та на його примусове виконання 06.10.2021 господарським судом Харківської області видано наказ.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 31 477 102,95 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №922/2415/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Відповідно до п.8.3. Договору, у разі невиконання Споживачем умов п.7.1. цього Договору Споживач зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що боржник не виконав рішення суду та продовжує порушувати умови договору, кредитором також донараховано інфляційні втрати, пеню та 3% річних, які, з урахуванням визнаних рішенням вимог, на дату порушення справи про банкрутство ТОВ "Курганський бройлер" становлять 2 203 478,66 грн. інфляційних втрат, 3 228 502,98 грн. пені та 659943,90 грн. 3% річних.

Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що частина пені, 3% річних та інфляційних втрат підтверджується рішенням суду, додаткові розрахунки пені здійснено відповідно до умов Договору, а розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "ГП "Промсервіс", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "ГП "Промсервіс" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Заперечення боржника в апеляційній сказі щодо заявлених вимог на суму 6 600 000,00 грн. з тих підстав, що боржником у період з 07.12.2020 року по 05.02.2021 року було сплачено частково борг, а також посилання на угоду від 09.04.2021 року про порядок та строки погашення заборгованості за договором №20.9 від 20.05.2016 року, в якій визначено іншу суму основного боргу, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, основна сума заборгованості і суми відсотків річних, пені та інфляційних втрат були розраховані на момент подання позову у справі №922/2415/21 (по 15.06.2021) та є підтвердженими судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, докази, на які посилається апелянт, мали бути надані та досліджені судом під час розгляду справи №922/2415/21, а тому в даному випадку під час розгляду грошових вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" не мають значення та не жодним чином не впливають на суть спору.

Крім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму основної заборгованості у розмірі 21 284 960,00 грн. і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних і просить відмовити у їх визнанні на підставі ст. 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", а також довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Агроспектр Україна" з грошовими вимогами до боржника на суму 1 461 074,72 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 03.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 1 456 534,72 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки ветеринарних препаратів №08/2020/КБ/О від 21.02.2020 та підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 04.02.2021 року у справі №922/3893/20.

Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/37 вимоги визнані у повному обсязі.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 456 534,72 грн. - четверта черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Агроспектр Україна", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду Харківської області від 04.02.2021 року у справі №922/3893/20.

Досліджуючи заяву ТОВ "Агроспектр Україна" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 21.02.2020 року між кредитором та боржником укладено Договір поставки ветеринарних препаратів №08/2020/КБ/О, за умовами якого ТОВ "Агроспектр Україна" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Курганський Бройлер" товар, а боржник зобов`язався прийняти цей товар та здійснити його оплату в обумовлені сторонами строки.

У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Агроспектр Україна" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Харківської області від 04.02.2021 року у справі №922/3893/20, яке набрало законної сили 06.04.2021 року, позовні вимоги задоволено, присуджено до стягнення з ТОВ "Завод Київкомбікорм" на користь ТОВ "Агроспектр Україна" 1 456 534,72 грн. заборгованості, з яких: сума основного боргу - 1 424 194,80 грн.; 3% річних - 10 814,78 грн. та 21 525,14 грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 1 456 534,72 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду Харківської області від 04.02.2021 року у справі №922/3893/20, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Агроспектр Україна", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Агроспектр Україна" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми 3% річних та просить відмовити у їх визнанні на підставі ст.ст. 218, 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором 3% річних на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором 3% річних, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках, а також копії фінансової звітності боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ТОВ "Агроспектр Україна" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити 3% річних.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішенням суду, в тому числі і щодо суми 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум 3% річних, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Агроспектр Україна" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" з грошовими вимогами до боржника на суму 2 987 837,38 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 02.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.11.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 2 983 297,38 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки комбікормової продукції №19/2020/КБ/О від 03.06.2020 та підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 08.04.2021 року у справі №922/82/21.

Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/35 вимоги визнані у повному обсязі.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 2 966 560,52 грн. - четверта черга; 16 736,86 грн. - шоста черга.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду Харківської області від 08.04.2021 року у справі №922/82/21.

Досліджуючи заяву ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 03.06.2020 року між кредитором та боржником укладено Договір поставки комбікормової продукції №19/2020/КБ/О, за умовами якого ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Курганський Бройлер" товар, а боржник зобов`язався прийняти цей товар та здійснити його оплату в обумовлені сторонами строки.

У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2021 року у справі №922/82/21, яке набрало законної сили 16.06.2021 року, позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 4766351,49 грн. заборгованості за договором, 16 736,86 грн. пені, 4 184,22 грн. 3% річних, 71 809,09 грн. судового збору, а також 30 756,32 грн. витрат на професійну правничу допомогу у розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як зазначає кредитор та підтверджується випискою по рахунку, 02.06.2022 року ТОВ "Курганський бройлер" частково виконано рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2021 по справі №922/82/21, а саме погашено основний борг у сумі 1 906 540,60 грн.

Отже, вимоги кредитора до боржника, які підтверджені рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2021 року у справі №922/82/21, з урахуванням часткового погашення боржником основного боргу, становлять 2 983 297,38 грн. і в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, 3% річних, інфляційних втрат та просить відмовити у їх визнанні на підставі ст. 233 ГК України.

Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій на 100%, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором пені, 3% річних та інфляційних втрат, на підтвердження скрутного майнового становища скаржником до апеляційної скарги додано копії банківський виписок з рахунків ТОВ "Курганський Бройлер", довідки щодо заборгованості по заробітній платі та по податках, а також копії фінансової звітності боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на підтвердження обставин скрутного майнового становища та необхідності зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, однак своїм правом не скористався.

Посилання скаржника на те, що фактично жодного судового засідання за присутності боржника, кредитора та розпорядника майна боржника не було проведено, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд з тим, надані скаржником документи, за висновками колегії суддів, не є належними, допустимими, достовірними і вірогідними доказами на підтвердження позиції боржника, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити суму пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В даному випадку апелянтом також не доведено винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.

Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішенням суду, в тому числі і щодо суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, право на пред`явлення яких належить кредитору.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 15.06.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Торговий Дім "Константа Холдинг" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ПП "Біранд" з грошовими вимогами до боржника на суму 2646900,00 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 07.12.2021 (згідно відмітки на конверті 02.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 2 642 360,00 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором на перевезення пасажирів №87/2016/КБ/О від 23.12.2016 року, за яким ПП "Біранд" (перевізник) зобов`язався надавати послуги з перевезення пасажирів за замовленням Замовника, а ТОВ "Курганський бройлер" (замовник), в свою чергу, оплатити надані послуги з перевезення пасажирів у встановлений даним договором термін.

Розпорядником майна боржника згідно повідомлення від 26.01.2022 року №01-34/36 та боржником у запереченнях від 11.01.2022 року вимоги відхилені у повному обсязі у зв`язку із наданням ОСОБА_2 до суду пояснень щодо обставин підписання актів наданих кредитора боржнику послуг.

Ухвалою суду вимоги кредитора визнано частково на суму 1 206 512,00 грн. та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4 540,00 грн. - перша черга; 1 201 972,00 грн. - четверта черга; в іншій частині вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ПП "Біранд", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.

Щодо вимог на суму 1 440 388,00 грн., судом першої інстанції в ухвалі вказано, що додані до заяви акти надання послуг на зазначену суму підписані директором ТОВ "Курганський бройлер" ОСОБА_2., проте від ОСОБА_2 надійшов лист, згідно якого останній повідомив, що ним не підписувались вказані кредитором акти надання послуг, підпис підроблено. Також ОСОБА_2 зазначив, що протягом всього періоду роботи не займав посаду директора та не мав повноважень на підписання відповідних актів. Враховуючи, що оригінали документів для огляду в судовому засіданні кредитором на виконання вимог ухвали суду не подано, господарським судом міста Києва було відмовлено у визнанні вимог кредитора в цій частині.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної інстанції фактично зводяться до незгоди з визнанням судом вимог ПП "Біранд" на суму 1 201 972,00 грн., то у відповідності до положень ст. 269 ГПК України, ухвала суду переглядається лише в зазначеній частині.

Досліджуючи заяву ПП "Біранд" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23.12.2016 року між ТОВ "Курганський бройлер" (замовник) та ПП "Біранд" (перевізник) укладено договір на перевезення пасажирів №87/2016/КБ/О, за яким Перевізник зобов`язався надавати послуги з перевезення пасажирів за замовленням Замовника, а Замовник, в свою чергу, оплатити надані послуги з перевезення пасажирів у встановлений даним Договором термін.

Пасажирами були працівники боржника, яких щоденно доставляли до місця роботи.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що маршрути, вартість перевезення, час відправлення та прибуття автобусів "Перевізника" вказуються у Додатку №1 до даного Договору.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що "Перевізник" зобов`язаний вчасно виконувати перевезення за замовленням "Замовника" на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.4 договору відповідальними особами за виконанням умов даного Договору є:

Зі сторони "Перевізника" - директор Бірюков А.М.

Зі сторони "Замовника" - логіст Бєлінська В. П.

Частиною 4 договору встановлені права та обов`язки сторін.

Пунктом 4.3.2 сторони погодили, що "Замовник" зобов`язаний у встановлений даним Договором строк оплачувати "Перевізнику" надані послуги з перевезення пасажирів.

Відповідно до п. 5.1 Договору, розрахунки за даним Договором проводяться "Замовником" на підставі відповідного Акту наданих послуг за попередній календарний місяць, який "Перевізник" готує та передає "Замовнику" на перевірку до 05 числа кожного м`ясця, наступного за звітним. Оплата послуг з перевезення за маршрутом згідно Додатку №1 здійснюється "Замовником" протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг Сторонами.

Згідно п.5.2. договору, датою оплати вважається дата списання банком грошових коштів з розрахункового рахунку "Замовника".

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином.

Боржником, в свою чергу, у встановлений договором строк розрахунки за надані послуги перевезення пасажирів не здійснив, внаслідок у боржника виникла заборгованість перед кредитором на суму 1 201 972,00 грн.

На підтвердження заявлених вимог кредитором до заяви додано копію Договору на перевезення пасажирів №87/2016/КБ/О від 23.12.2016 року з Додатком №1 та Додатковими угодами №2-8 до нього, якими сторони погодили список маршрутів, вартість перевезення та час відправлення/прибуття автобусів перевідника, акти виконаних робіт за період з 01.12.2019 року по 17.08.2020 року на суму 1 201 972,00 грн., виставлені кредитором боржнику рахунки-фактури, а також направлені боржнику листи щодо погашення заборгованості.

Як встановлено судом, додані до заяви ПП "Біранд" акти виконаних робіт за договором перевезення пасажирів за період з 01.12.2019 року по 17.08.2020 року на суму 1 201 972,00 грн. частково підписані від замовника представником ТОВ "Курганський бройлер" Качіним С.Г., а частково підписані від замовника представником ТОВ "Курганський бройлер" без зазначення прізвища та ініціалів особи, яка їх підписала. Вказані акти також затверджено директором ТОВ "Курганський бройлер" ОСОБА_3.та скріплені печаткою боржника.

Жодних претензій та зауважень ані щодо якості, ані щодо вартості виконаних робіт за сторони боржника дані акти не містять.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Згідно ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості боржника перед кредитором, разом з тим боржником не надано суду доказів оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим, враховуючи презумпцію правомірності правочину, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ПП "Біранд", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ПП "Біранд" кредитором боржника на суму 1 201 972,00 грн. четвертої черги з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою боржник посилається на безпідставність визнання судом першої інстанції вимог ПП "Біранд", оскільки акти за період з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року на суму 445 132,00 грн. підписані директором ТОВ "Курганський бройлер" ОСОБА_3., в той час як в дійсності в цей період директором боржника був ОСОБА_4. Тобто, за твердження скаржника, відповідні акти підписано не уповноваженою на те особою. На підтвердження викладених обставин скаржником до апеляційної скарги додано низку документів щодо призначення та звільнення директорів ТОВ "Курганський бройлер", а саме: копії рішень учасника ТОВ "Курганський бройлер", довідки боржника щодо перебування певних осіб на посаді директора ТОВ "Курганський бройлер", а також копії наказів про призначення та складання повноважень директора боржника.

Щодо частини актів наданих послуг на суму 756 840,00 грн., які підписано директором боржника ОСОБА_3. 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020, 31.07.2020 та 17.08.2020, то скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що такі акти були оформлені лише перед подачею ПП "Біранд" заяви про визнання його вимог до боржника у справі №910/15200/21 у змові ОСОБА_3. та представників кредитора, тобто, на думку апелянта, їх було сфальсифіковано для отримання прибутку спільно з колишнім керівником боржника.

Беручи до уваги обставини щодо обов`язку доведення належними доказами своїх кредиторських вимог, а також сталу судову практику щодо розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, колегія суддів вважає, що прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження або спростування обґрунтованості грошових вимог конкурсних кредиторів на стадії апеляційного перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи наведеної норми передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - на боржника).

Разом з тим, скаржником не зазначено об`єктивних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів, за наявності відповідного обов`язку, до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ "Буддевелопмент Київ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Курганський Бройлер", а ухвалою суду від 03.11.2021 року - відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що ТОВ "Курганський Бройлер" було належним чином повідомлено місцевим господарським судом про розгляд справи, про що свідчить подання боржником 01.10.2021 року відзиву на заяву, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.02.2022 року та 14.02.2022 року - заперечень боржника, 31.05.2022 року та 03.06.2022 року - клопотань про відкладення розгляду справи, а також участь представника в судових засіданнях 06.10.2021 року та 03.11.2021 року.

Разом з тим, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції представник ТОВ "Курганський Бройлер" мав достатньо часу починаючи з дати звернення кредитора до суду з відповідною кредиторською заявою по 15.06.2022 року включно для подання суду відповідних документів на спростування заявлених ПП "Біранд" вимог, однак своїм правом не скористався. При цьому, місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі правомірно зазначено, що список керівників, доданий до заперечень боржника в суді першої інстанції не є належним доказом по справі.

Посилання скаржника на те, що фактично щодо вимог ПП "Біранд" було проведено одне судове засідання, судом до уваги не беруться, оскільки подання боржником заперечень з доказами на їх підтвердження на заявлені кредиторами грошові вимоги не ставиться у залежність від проведення судового засідання.

Отже, судова колегія не вбачає в даному випадку виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на переконання колегії суддів, прийняття та дослідження в якості доказів означених вище документів судом апеляційної інстанції у справі про банкрутство під час розгляду грошових вимог ПП "Біранд" порушуватиме принцип диспозитивності.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано таких доказів до дня проведення судом попереднього засідання, на час розгляду справи в суді першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні і місцевий господарський суд не мав можливості їх дослідити, а скаржником, в свою чергу, не обґрунтовано об`єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття до уваги у якості належних доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що акти наданих послуг на суму 756 840,00 грн., які підписано директором боржника ОСОБА_3. 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020, 31.07.2020 та 17.08.2020, були оформлені лише перед подачею ПП "Біранд" заяви про визнання його вимог до боржника у справі №910/15200/21 у змові ОСОБА_3. та представників кредитора, тобто, на думку апелянта, їх було сфальсифіковано для отримання прибутку спільно з колишнім керівником боржника, є безпідставними та такими, що будуються на припущеннях.

При цьому, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, оскільки судове рішення господарського суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що скаржником в апеляційній скарзі не заперечується ані факт укладення договору перевезення з ПП "Біранд", ані факт того, що у відповідний період керівником ТОВ "Курганський бройлер", яким затверджено спірні акти, був саме ОСОБА_3 .

При цьому, апелянтом не доведено, матеріали справи не містять та судом не встановлено жодних належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про фальсифікацію підписаних сторонами 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020, 31.07.2020 та 17.08.2020 та скріплених печаткою сторін актів виконаних робіт.

Таким чином, в даному випадку у суду відсутні сумніви щодо достовірності наданих кредитором актів за цей період.

Більш того, судова колегія також зазначає, що під час перегляду в апеляційному порядку правомірності визнання вимог ПП "Біранд" ухвалою суду від 29.11.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Курганський бройлер" про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи актів виконаних робіт за період з 01.03.2020 року по 17.08.2020 року з огляду на його недоведеність та необґрунтованість належними доказами.

Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ПП "Біранд" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 року у справі №910/15200/21 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал", Приватного підприємства "Біранд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Константа Холдинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Галузеве Підприємство "Промсервіс", Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сева Санте Анімаль Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОВАК", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспектр Україна" залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 21.12.2022 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник