РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2022Справа № 908/3322/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" (вул. Курчатова, буд. 10, м. Енергодар, Запорізька обл., 71502 , )

до Міністерства енергетики України (вул. Хрещатик, буд. 30, м. Київ, 01601, )

про стягнення 69 645, 97 грн,

Без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвлісників багатоповерхового будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Міністерства енергетики України (далі - відповідач) про стягнення 69 645, 97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є правокористувачем об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. Курчатова, буд. 10, м. Енергодар, Запорізька обл., 71502 та, відповідно, платником внесків для житлових приміщень, втім посинаючи з лютого 2021 року обов`язок сплати зазначених внесків відповідачем не виконується, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, що становить 67 73, 39 грн, а також обов`язок сплатити на користь позивача 737 30 грн 3% річних та 1177, 28 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.11.2021 вказану позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недіолків позовної заяви.

04.01.2022 у встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.02.2022 до відділу діловодства суду від Міністерства енергетики України надійшла заява про заміну сторони, у якій відповідач просить суд замінити відповідача - Міністерство енергетики України на ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ", обґрунтовуючи заяву тим, що відповідно до відомостей, наданих листом ФДМУ віл 09.02.2022 №1/12/3553-22 прибудинкове приміщення у житловому будинку, за адресою: 71502, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 10, площа забудови 685, 3 кв. м. зальною площею 881 кв. м. знаходиться на балансі ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ", відтак позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви Міністерства енергетики України про заміну сторони у справі №908/3322/21 на підставі ст. 48 Господарського процесуального України.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020 була здійснена державна реєстрація Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" (далі об`єднання).

Згідно розділу 1 Статуту, затвердженого рішенням № 2 установчих зборів № 1 від 24.09.2020, ОСББ "ЕН. КУРЧАТОВА 10" (далі статут) об`єднання створено власниками квартир та нежитлових багатоквартирного будинку за адресою: м. Енергодар, Курчатова, буд. № 10.

Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом (пункт 1 розділу 2 статуту).

Завданням та предметом діяльності об`єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об`єднання; забезпечення сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (пункт 3 розділу 2 статуту).

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання або шляхом залучення на договірних вадах суб`єктів господарювання (пункт 2 Розділу 2 статуту ).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47390937 від 11.11.2015 Держава Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України є власником вбудовано-прибудованого приміщення площею 880.9 м2 у житловому будинку за адресою: м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 10, що також підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №47390405 від 11.11.2015.

Поставною Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 Міністерство енергетики та вугільної промисловості було реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 425 Міністерство енергетики та захисту довкілля України перейменовано в Міністерство енергетики України (далі - відповідач) та утворено Міністерство захисту довкілля та ресурсів України.

Пунктом 3 вказаної постанови установлено, що Міністерство енергетики забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному, нафтогазовому та нафтогазопереробному комплексах; забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива (крім забезпечення енергоефективності будівель та інших споруд) та у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики і теплопостачання.

Міністерство енергетики та Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів є правонаступниками прав, обов`язків та майна Міністерства енергетики та захисту довкілля у відповідних сферах (п.п. 3) п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 425).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", згідно зі статтею 1 якого, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Рішенням загальних зборів Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10", оформленого протоколом №1 від 19.11.2020 по питанню 2. Затвердження проекту кошторису та балансу об`єднання на 2021 р.р. Визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови членів правління вирішено, зокрема: Затвердити проект кошторису та балансу об`єднання на 2021 р. (Додаток 1, 2).

Позивач зазначає, що з лютого 2021 року обов`язок щодо сплати відповідних затверджених внесків відповідачем не виконується, у зв`язку з чим 17.09.2021 представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" звернувся до міністра енергетики України з претензією №17-09/21.

У відповідь на вказане звернення позивач отримав відповідь "Про проблемні питання користування нежитловим приміщенням" №26/1.2-18.6-16772 від 20.10.2021, в якій зазначено, що оскільки приміщення належить на праві господарського відання Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", питання користування нежитловим приміщенням загальною площею 880,9 м2 слід вирішувати із вказаною особою.

Відтак, станом на 05.11.2021 у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 67 731, 39 грн за період з лютого по жовтень 2021 року, на підтвердження чого суду надано інформаційну довідку про стан заборгованості вих. №1 від 04.11.2021.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

За приписами статті 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку " у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 у справі №906/884/19 зробив висновок щодо застосування частини 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку ", згідно з яким визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (частина 6 статті 13, Закону № 2866-III).

З урахуванням приписів статті 511 Цивільного кодексу України, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна.

Виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (стаття 11 Цивільного кодексу України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №68141755 від 15.09.2016, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () є правокористувачем земельної ділянки площею 0.1853 га за адресою: Запорізька обл., м. Енергодар, реєстраційний №125.

Відтак, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" зобов`язане сплачувати внески на утримання спільного майна тільки за умови, якщо такий обов`язок встановлений відповідним правочином (договором), доказів чого матеріали справи не містять.

Отже, за відсутності погодження порядку сплати (відшкодування) та розміру внесків в договорі оренди та не досягнення між позивачем та орендарем згоди щодо укладення окремого договору на оплату внесків, обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень Міністерство енергетики України, для якого положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рішенням загальних зборів Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10", оформлених протоколом №1 від 19.11.2020, зокрема, затверджено розмір щомісячних внесків витрат на управління багатоквартирним будинком. Водночас, як вбачається з інформаційної довідки №1 від 04.11.2021 сплата внесків проводиться з 05 по 25 число поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті витрат внесків на утримання спільного майна за період з лютого по жовтень 2021 року на момент розгляду справи настав.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань по сплаті внесків на утримання спільного майна не здійснив.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи факт порушення відповідачем своїх зобов`язань по сплаті внесків на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення сплат внесків на утримання спільного майна, на підставі наведених вище норм чинного законодавства позивачем нараховано 3% річних у розмірі 730, 30 грн за період з 01.02.2021 по 05.11.2021

та інфляційні втрати у розмірі 1177, 28 грн за період з 01.02.2021 по 05.11.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд також дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки він є арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму боргу з 06.11.2021 до моменту остаточного виконання рішення суду за запропонованою формулою: С х 3 х Д /365: 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення, що остання підлягає задоволенню, виходячи з приписів ч. 10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено право суду, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) в такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку здійснювати оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства енергетики України (вул. Хрещатик, буд. 30, м. Київ, 01601, ) на користь Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку "ЕН. КУРЧАТОВА 10" (вул. Курчатова, буд. 10, м. Енергодар, Запорізька обл., 71502 , ) 67 731 (шістдесят сім тисяч сімсот тридцять одну) грн 39 коп. заборгованості по сплаті внесків на утримання спільного майна, 737 (сімсот тридцять сім) грн 30 коп. 3% річних, 1177 (одну тисячу сто сімдесят сім) грн 28 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

4. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2022 у справі №908/3322/21 здійснювати нарахування 3% річних на суму заборгованості, починаючи з 06.11.2021 до моменту остаточного виконання рішення за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2022

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА