ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1046/22

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., дослідивши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙРІН-ЛТД»

про стягнення 1 137 288,34 грн

Учасники судового процесу:

від позивача: Андрієвська О.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажна компанія «Софіївська» про стягнення 1 137 288,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 420083072 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 1 137 288,34 грн основного боргу, 59 650,64 грн нарахованої пені, 10 705,63 грн 3 % річних та 93 150,45 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2022 вирішено здійснювати розгляд справи № 911/1046/22 за правилами загального позовного провадження. Надано відповідачу строк для подачі відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив; призначено підготовче засідання у справі на 04.08.2022.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

У зв`язку із відсутністю фінансування на поштову кореспонденцію, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.07.2022 не була направлена поштою на адресу місцезнаходження відповідача. Однак, з метою належного повідомлення останнього, судом здійснено направлення зазначеної ухвали суду на електронну адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.07.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

03.08.2022 до канцелярії суду від позивача було подано заяву про заміну найменування та місцезнаходження відповідача та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.08.2022 по справі № 911/1046/22 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про заміну найменування та адреси відповідача задоволено; замінено найменування відповідача по справі з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно монтажна компанія «Софіївська» (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 19, оф. 9) на Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙРІН-ЛТД» (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 10); встановлено відповідачу додатковий строк протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позов.

04.08.2022 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача в судове засідання не з`явився, вимоги ухвали суду від 12.07.2022 про відкриття провадження не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином; в судовому засіданні суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 04.08.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 14.09.2022.

20.08.2022 до канцелярії суду від позивача надійшли докази направлення копії позовної зави з додатками на нову адресу місцезнаходження відповідача на вимогу ухвали суду від 03.08.2022.

15.08.2022 до канцелярії суду від позивача надійшов супровідний лист із довідкою від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про обсяги спожитої електричної енергії відповідача.

14.09.2022 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача в судове засідання вдруге не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином; в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо поданої довідки від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та просив суд долучити її до матеріалів справи; суд протокольно долучив до матеріалів справи довідку. Ухвалою суду від 14.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 12.10.2022.

З метою повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, 14.09.2022 судом складено ухвалу-повідомлення. У зв`язку із відсутністю фінансування суду на здійснення поштової кореспонденції, зазначена ухвала суду не була направлена поштою на адресу-місцезнаходження відповідача. Однак, з метою належного повідомлення останнього, судом здійснено направлення зазначеної ухвали суду на електронну адресу відповідача, що зазначена позивачем у позовній заяві.

12.10.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12.10.2022 в судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином; представник позивача в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 12.10.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 09.11.2022.

З метою повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, 13.10.2022 судом складено ухвалу-повідомлення. У зв`язку із відсутністю фінансування суду на здійснення поштової кореспонденції, зазначена ухвала суду не була направлена поштою на адресу-місцезнаходження сторін. Однак, з метою належного повідомлення останніх, судом здійснено направлення зазначеної ухвали суду на їх електронні адреси.

14.09.2022 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 14.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено закрити підготовче провадження по справі № 911/1046/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 08.12.2022.

З метою повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, 14.11.2022 судом складено ухвалу-повідомлення та здійснено направлення зазначеної ухвали суду на електронну адресу відповідача, що зазначена позивачем у позовній заяві.

08.12.2022 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420083072 від 0.01.2019 шляхом звернення відповідачем до позивача із заявою від 24.10.2019 та укладенням між сторонами додаткової угоди № 1 від 24.10.2019. Однак, як зазначає позивач, відповідач зобов`язання за договором № 420083072 від 01.01.2019 в частині здійснення оплати за надані послуги з постачання електричної енергії виконав неналежним чином. У зв`язку із чим позивачем подано дану позовну заяву про стягнення з відповідача 973 751,62 грн основного боргу за період з липня 2021 до травня 2022 включно, а також 59 650,64 грн нарахованої пені, 10 705,63 грн 3 % річних та 93 150,45 грн інфляційних втрат.

08.12.2022 в судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, позовних вимог не оспорив.

Наразі, суд наголошує, що представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Крім того, відповідач не був позбавлений права брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Проте, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 08.12.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна Енергопостачальна компанія» (далі позивач, постачальник) являється електропостачальником, що здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018 року.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі ПРРЕЕ).

Пунктом 1.2.7 ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

24.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно монтажна компанія «Софіївська» звернулося до позивача із заявою про оформлення додаткової угоди на користування кабінетом юридичного споживача; договір № 420083072 від 01.01.2019 (копія наявна в матеріалах справи).

24.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна Енергопостачальна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно монтажна компанія «Софіївська» (зараз Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙРІН-ЛТД») (далі споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420083072 від 01.01.2019 (далі договір) шляхом укладання сторонами Додаткової угоди № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу та для споживачів, які не є побутовими (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акту купівлі-продажу електричної енергії/ акта приймання-передачі електричної енергії.

Оператором системи розподілу на території Київської області є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», яке в силу п. 11 Постанови Національної комісії, здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 виконує функції адміністратора комерційного обліку електричної енергії.

Судом встановлено, що позивач, на виконання умов договору, з 01.07.2021 по 31.05.2022 поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 281 355,95 грн, що підтверджується рахунками-фактурами за спожиту електричну енергію та актами прийняття-передавання електричної енергії, копії яких долучені до позовної заяви. При цьому, судом взято до уваги, що доказів вручення рахунків-фактур матеріали справи не містять, а акти прийняття-передавання електричної енергії не містять підпису з боку відповідача.

Згідно з п. 5.9. договору, розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший незаборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Пунктом 5.10 договору встановлено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 5.1 договору, відповідач зобов`язаний розраховуватися з позивачем за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором (НКРЕКП), згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 3 до цього договору.

Додатком № 3 до договору визначено порядок оплати. Зокрема, попередня оплата 100% вартості договірного обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період повинна бути оплачена до дати початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення відповідного договірного обсягу постачання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов даної комерційної пропозиції, та підлягають оплаті незалежно від отримання рахунку постачальника.

Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7 Договору № 420083072).

Пунктом 5.8. договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Судом встановлено, що у період з 01.07.2021 до 31.05.2022 відповідачем здійснено часткову оплату за надані послуги у розмірі 215 737,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1194 від 27.09.2021 на суму 215 737,13 грн (копія наявна в матеріалах справи).

Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що станом на 01.07.2021 у відповідача за договором про постачання електричної енергії № 420083072 існувала переплата в сумі 91 837,20 грн.

Отже, враховуючи переплату відповідача станом на 01.07.2021 в сумі 91 837,20 грн, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем у період з 01.07.2021 до 31.05.2022 здійснено оплату за поставлену електричну енергію в загальній сумі 307 574,33 грн.

Водночас, станом на дату розгляду даної справи, відповідачем не оплачена заборгованість в сумі 973 781,62 грн. Протилежного суду не доведено, доказів повної оплати до суду не подано.

Умовами пункту 13.1 договору визначено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання але не раніше дати, наведеній в комерційній пропозиції. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні.

При цьому, судом враховано, що договір укладено, шляхом приєднання відповідача до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача, шляхом фактичного споживання відповідачем електричної енергії. Цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 542 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 8 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14.03.2018 року № 312 встановлено, що Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

З огляду на п. 8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 та п. 1.2.15. ПРРЕЕ, враховуючи факт споживання відповідачем електричної енергії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ТОВ будівельно монтажна компанія «Софіївська» (ТОВ «МЕЙРІН-ЛТД») було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420083072 від 01.01.2019 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 10.10.2019 направив позивачу гарантійний лист № 291, в якому гарантував погашення заборгованості в сумі 939 906,73 грн щомісячно рівними частинами протягом 8 місяців починаючи з 01.11.2019 до 01.07.2019. Крім того, відповідач направив позивачу заяву щодо укладення договору реструктуризації заборгованості № 292 від 10.10.2019, в якому відповідач просив позивача укласти договір реструктуризації заборгованості на суму 939 906,73 грн (копії листів наявні в матеріалах справи).

Доказів укладення договору на реструктуризацію між сторонами матеріали справи не містять.

12.03.2020 відповідач направив позивачу гарантійний лист № 68, яким гарантував сплату рахунку за лютий 2020 до 31.03.2020 включно (копія наявна в матеріалах справи).

01.09.2020 відповідач направив позивачу лист № 207, яким просив позивача не відключати електропостачання, яке постачається відповідачу на підставі договору № 420083072 від 01.01.2019 та гарантував оплату боргу в сумі 47 299,00 грн до 06.09.2020 в повному обсязі (копія наявна в матеріалах справи).

28.10.2020 відповідач листом № 226 визнав, що у відповідача за договором № 420083072 від 01.01.2019 виникла заборгованість за отриману електроенергію та повідомив позивача, що кошти в розмірі 44 337,22 грн будуть сплачені до 03.11.2020 (копія листа наявна в матеріалах справи).

01.09.2020 відповідач листом № 207 знов звернувся до позивача та зазначив, що за договором виникла заборгованість в сумі 47 299,00 грн та гарантував оплату заборгованості в повному обсязі до 06.09.2020 (копія листа наявна в матеріалах справи).

Отже, вищенаведеними листами також підтверджується, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини на підставі договору № 420083072 від 01.01.2019, а відповідачем споживалися послуги з постачання електричної енергії, що надавалися позивачем.

Приєднавшись до договору, відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК», текст публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг додано до позовної заяви.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 420083072 від 01.01.2019, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання виконав належним чином відповідно до умов договору та з 01.07.2021 до 31.05.2022 поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 281 355,95 грн, що підтверджується рахунками-фактури за спожиту електричну енергію та актами прийняття-передавання електричної енергії, копії яких долучені до позовної заяви.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи лист Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» № 3/01/3/19684 від 20.07.2022 про обсяги розподіленої електричної енергії.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, а також, беручи до уваги відсутність будь-яких зауважень з боку відповідача щодо наданих послуг, їх обсягів та вартості, а також, відсутність жодних складених актів недоліків, господарський суд встановив, що акти прийняття-передавання електричної енергії за період з липня 2021 року до травня 2022 включно є погодженим, а послуги, надані позивачем відповідачу на загальну суму 1 281 355,95 грн є прийнятими.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до змісту додатку № 3, остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення відповідного договірного обсягу постачання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов даної комерційної пропозиції, та підлягають оплаті незалежно від отримання рахунку постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунках-фактурах за спожиту електричну енергію позивачем визначався кінцевий термін сплати рахунку, а саме:

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за липень 2021 року від 31.08.2021 кінцева дата сплати рахунку 14.09.2021;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за серпень 2021 року від 31.08.2021 кінцева дата сплати рахунку 14.09.2021;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за вересень 2021 року від 30.09.2021 кінцева дата сплати рахунку 15.10.2021;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № 4 за жовтень 2021 року від 31.10.2021 кінцева дата сплати рахунку 12.11.2021;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за листопад 2021 року від 28.01.2022 кінцева дата сплати рахунку 11.02.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за грудень 2021 року від 28.01.2022 кінцева дата сплати рахунку 11.02.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за січень 2022 року від 31.01.2022 кінцева дата сплати рахунку 14.02.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за лютий 2022 року від 28.02.2022 кінцева дата сплати рахунку 15.03.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за березень 2022 року від 31.03.2022 кінцева дата сплати рахунку 14.04.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за квітень 2022 року від 30.04.2022 кінцева дата сплати рахунку 13.05.2022;

за рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію № за травень 2022 року від 31.05.2022 кінцева дата сплати рахунку 14.06.2022.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, господарський суд зазначає, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

В свою чергу, відповідачем здійснено часткову оплату за надані послуги, враховуючи наявну переплату станом на 01.07.2021 в сумі 91 837,20 грн, у розмірі 307 574,33 грн.

Станом на дату звернення позивачем до суду із даною позовною заявою в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вартості наданих послуг з постачання електричної енергії в сумі 973 781,62 грн. У зв`язку із чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в загальній сумі 973 781,62 грн. Протилежного суду не доведено, доказів повної оплати до суду не подано.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частинами 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 973 781,62 грн.

Відповідно зі ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 5.11 договору, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати за цим договором.

Згідно з додатком № 3 до договору, розмір пені та/ або штрафу подвійна облікова ставка НБУ.

Позивач, за прострочення строків оплати поставленої електричної енергії, керуючись п. 5.11 договору та додатком № 3 до договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 59 650,64 грн.

Наразі, суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок виникнення заборгованості зі сплати платежів за вересень 2021, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку не враховано ч. 5 ст. 254 ЦК України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, кінцева дата сплати рахунку за спожиту електричну енергію № за вересень 2021 року від 30.09.2021 15.10.2021. Однак, 15.10.2021 припадало на святковий день (вихідний день), тому кінцевою датою сплати рахунку № за вересень 2021 року від 30.09.2021 є 18.10.2021, а прострочення починається з 19.10.2021.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 59 650,64 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати 3% річних в сумі 10 705,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 93 150,45 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням дат прострочення платежів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 10 670,52 грн, а позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумі 93 150,45 грн.

Крім того, як було зазначено судом вище в описовій частині рішення, ухвалою Господарського суду Київської області від 03.08.2022 по справі № 911/1046/22 замінено найменування відповідача по справі з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно монтажна компанія «Софіївська» (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 19, оф. 9) на Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙРІН-ЛТД» (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 10).

Отже враховуючи вищенаведене, заборгованість підлягає стягненню з ТОВ «МЕЙРІН-ЛТД» на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 17 058,80 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙРІН-ЛТД» (місцезнаходження: вул. Європейська, буд. 10, м. Бердичів, Житомирська обл., 13300; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (місцезнаходження: вул. Київська, буд. 8-В, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл., 08132; ) 973 781,62 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 59 650,64 грн пені, 10 670,52 грн 3 % річних, 93 150,45 грн інфляційних нарахувань та 17 058,80 грн судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2022.

Суддя Л.В. Сокуренко