ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м.Дніпро Справа № 904/899/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (в залі суду);

від відповідача: ОСОБА_2 (поза межами суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 (повне рішення складено 03.10.2022, суддя Манько Г.В.) у справі №904/899/22

за позовом Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат", м. Марганець, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 285 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод" на свою користь пені в сумі 256 500,00 грн, штрафу в сумі 28 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №466/КРМЗ/382-18 від 08.08.2018 в частині своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивачем нараховані штрафні санкції відповідно до п. 11.2 договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позивачем часу направлення відповідачу та отримання ним заявки на поставку товару №67 від 21.09.2020, внаслідок чого факт несвоєчасної поставки товару за договором №466/КРМЗ/382-18 від 08.08.2018 є непідтвердженим, що виключає задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом першої інстанції не враховано, що відповідач виконав договірні зобов`язання з постачання товару з простроченням терміну, що є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених п. 11.2 договору;

- твердження позивача про відправлення відповідачу на електронну пошту заявки на поставку товару №67 від 21.09.2020 не заперечувалися відповідачем та не спростовані ним;

- судом першої інстанції не прийнято до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, в якому відповідач також не заперечував отримання заявки на поставку товару №67 від 21.09.2020.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/899/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду справи №904/899/22.

28.10.2022 справа №904/899/22 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 13.12.2022.

13.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод" до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки до 10%.

В судовому засіданні 13.12.2022 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2022 просила оскаржуване рішення залишити без змін, а у випадку задоволення апеляційної скарги підтримала заявлене 13.12.2022 клопотання про зменшення розміру неустойки до 10%.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод" (постачальник) та Акціонерним товариством "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" (покупець) укладено договір поставки №466/КРМЗ/382-18 від 08.08.2018 з протоколом узгодження розбіжностей до нього (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТЗЕД, вказуються в специфікаціях (додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару містяться в специфікаціях (додатках) до цього договору (п. 2.1 договору).

Постачальник зобов`язується поставити покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010 (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.10 договору постачальник зобов`язується поставити товар покупцю в строки, визначені в специфікації до цього договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт покупця товару належної якості.

Дата поставки товару визначається в специфікаціях до договору (п. 3.11 договору).

Загальна вартість товару за цим договором становить суму партій товару по всім специфікаціям (додатках) до цього договору (п. 4.1 договору).

Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікаціях (додатках) до договору ( п. 4.2 договору).

У разі порушення термінів поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару (п. 11.2 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині гарантійних зобов`язань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар (п. 13.1 договору в редакції додаткової угоди №6 від 21.12.2021).

Згідно специфікації №6 від 10.08.2020 до договору визначено повне найменування товару, що мав бути поставлений: ланка гусенична; код товару - 8483; ГОСТ, ТУ, характеристики, каталожні номери та ін. номенклатура, асортимент, марка, вид, сорт, якісні характеристики - 1001.38.01; кількість - 25 штук; термін поставки - протягом 210 календарних днів з дати отримання письмової заявки; ціна з ПДВ - 285 000,00 грн.

Відповідно до п. 5 специфікації №6 від 10.08.2020 порядок поставки: поставка товару за цією специфікацією здійснюється постачальником тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця. Заявка покупця направляється на електронну адресу постачальника і така заявка є підставою для поставки товару за цією специфікацією. Датою отримання постачальником заявки є дата її відправлення покупцем електронною поштою. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує обсяг поставки і терміни поставки товару в мережах періоду поставки, який сторони вказали в цій специфікації. Письмове підтвердження (заявку) зі сторони покупця підписує заступник голови правління з комерційних питань (або особа яка виконує його обов`язки).

Позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірену копію заявки на поставу товару №67 від 21.09.2020 за специфікацією №6 від 10.08.2020, яка, як ним зазначено, була надіслана відповідачу на електронну адресу, вказану в специфікації. Отже, на думку позивача, відповідач мав поставити товар у строк до 19.04.2021.

Листом №26-1-739 від 18.10.2021 відповідачем було проінформовано позивача про готовність відвантаження продукції згідно договору, в тому числі по специфікації №6 від 10.08.2020.

Згідно видаткової накладної №12 161 від 20.10.2021 та товарно - транспортної накладної №Р12161 від 20.10.2021 товар був поставлений позивачу та прийнятий ним без зауважень.

02.11.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №4473/2 від 29.10.2021, в якій зазначив, що відповідачем пропущений строк на поставку товару на 183 календарних дня, у зв`язку з чим на підставі п. 11.2 договору йому нараховані штрафні санкції на загальну суму 285 000 грн (пеня в сумі 256 500,00 грн, штраф в сумі 28 500,00 грн), які він має сплатити.

Відповідачем вимоги претензії не виконані, штрафні санкції не сплачені, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається, що вони є відносинами з постачання товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Як вбачається з матеріалів справи №904/899/22, позивачем на електронну адресу відповідача, яка узгоджена сторонами в специфікації №6 від 10.08.2020 (), надіслано заявку на поставку товару №67 від 21.09.2020; факт надіслання заявки на електронну пошту саме 21.09.2020 належними доказами, як правильно зазначено судом першої інстанції, не підтверджений.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до частин 1- 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними в зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як вбачається з матеріалів справи №904/899/22, відповідачем під час її розгляду в суді першої інстанції здійснювалася активна процесуальна участь (подавалися клопотання про відкладення розгляду справи, ознайомлення з матеріалами справи), водночас обґрунтованого відзиву на позовну заяву відповідач до місцевого господарського суду не надав, лише заявив клопотання про зменшення розміру неустойки від 27.09.2022, в якому погодився з обставинами укладення договору та поставки товару, просив зменшити штрафні санкції у зв`язку з тим, що вони є надмірними та дорівнюють вартості поставленого товару.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем не заперечувалося отримання заявки на поставку товару №67 від 21.09.2020 в день її створення та розміру штрафних санкцій з урахуванням періоду їх нарахування, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявку на поставку товару №67 від 21.09.2020 не можна вважати відправленою на електронну адресу відповідача; такий висновок суду спростовується і подальшими діями відповідача шляхом надіслання листа №26-1-739 від 18.10.2021 про готовність відвантажити товар та безпосередньою поставкою самого товару.

Судом першої інстанції також не враховано, що згідно п.5 специфікації №6 від 10.08.2020 датою отримання постачальником заявки є дата її відправлення покупцем електронною поштою, тому дата та час отримання заявки відповідачем не має доказового значення у справі №904/899/22; заявка №67 від 21.09.2020 вважається отриманою відповідачем в день її відправлення позивачем, відповідачем не заперечується її отримання та строк виконання зобов`язання, визначений позивачем у заявленому позові, тому колегія суддів вважає доведеними обставини настання строку виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару до 19.04.2021 включно.

Матеріалами справи підтверджується, що поставка товару була здійснена 20.10.2021, тобто з пропуску строку, визначеного договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 11.2 договору у разі порушення термінів поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 20.04.2021 по 16.10.2021 в сумі 256 500,00 грн та штрафу в сумі 28 500,00 грн є правомірними та обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2022 відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру неустойки, яка є надмірною та фактично є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача.

Суд першої інстанції оцінки зазначеному клопотанню в оскарженому рішенні не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Враховуючи очевидну неспівмірність заявлених до стягнення позивачем сум санкцій у вигляді штрафу та пені у справі №904/899/22, сукупний розмір яких дорівнює вартості товару, який мав бути поставлений у визначений договором строк, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь є вигідними для кредитора, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір штрафних санкцій на 50%, відповідно стягнувши з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 128 250,00 грн та штраф в розмірі 14 250,00 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому наявні підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для його скасування та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду позовної заяви покладаються на відповідача, апеляційної скарги -на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 277, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/899/22 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод" на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" пеню в сумі 128 250,00 грн, штраф в сумі 14 250,00 грн, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 4 275,00 грн, про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Криворізький ремонтно - механічний завод" на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3 206,25 грн.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови в порядку, строки та у випадках, визначених ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 22.12.2022.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв