номер провадження справи 28/118/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 Справа № 908/2476/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Ініній І.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Безлюдного Валерія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

За участю представників сторін:

від позивача: Стояк М.С., довіреність №3622 від 22.12.2021;

від відповідача: Безлюдний В.М., паспорт серія НОМЕР_2 від 12.11.1996;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариств "Запоріжжяобленерго" до відповідача Фізичної особи-підприємця Безлюдного Валерія Миколайовича про стягнення 5520,06 грн, з яких: 4007,60 грн - основний борг, 629,22 грн - інфляційні втрати, 327,07 грн - 3% річних, 556,17 грн - пеня.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 28/118/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 01.10.2021.

22.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд прийняв відзив до розгляду.

Від позивача 29.09.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів відповідача. Суд прийняв відповідь на відзив до розгляду.

Ухвалою суду від 03.11.2021 розгляд справи №908/2476/21 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим, яке призначено на 23.11.2021.

23.11.2021 в підготовчому засіданні суд оголосив перерву до 14.12.2021 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 14.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 01.02.2022 та призначено судове засідання на 17.01.2022 об 11 год. 45 хв.

Ухвалою суду від 17.01.2022 закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2022 об 11 год.00 хв.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 01.02.2022 не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. на лікарняному з 21.01.2022.

Ухвалою суду від 14.02.2022 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 24.02.2022 об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 24.02.2022 розгляд справи по суті відкладено за клопотанням представника позивача. Судове засідання призначено на 16.03.2022.

Судове засідання з розгляду справи по суті, яке призначено на 16.03.2022, не відбулося у зв`язку з введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану.

Ухвалою суду від 16.03.2022 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті. Зазначено, що дату та час засідання суду буде визначено окремою ухвалою після припинення воєнного стану. Зазначена ухвала суду позивачу була надіслана на електронну адресу, яка зазначена в позові. Відповідачу було надіслано засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням.

Ухвалою суду від 01.08.2022, приймаючи до уваги, що всі сторони зареєстровані в м. Запоріжжя, відсутні активні бойові дії на території міста Запоріжжя, призначено розгляд справи по суті на 14.09.2022 об 11 год. 30 хв.

06.09.2022 на адресу суду від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.09.2022 відкладено розгляд справи по суті на 01.11.2022.

01.11.2022 на адрес суду від відповідача надійшла заява про невідповідність, в якій зазначено, що Безлюдний Валерій Миколайович є вільною людиною з самоіндіфікацією. Зауважував, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/2476/21 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до неіснуючого на теперішній час «відповідача» фізичної особи-підприємця, який надав до суду документи та клопотання про не існуючий борг та договір №341 від 17.06.2009, який втрати в свою чинність 30.11.2009, про що свідчать документально підтверджені надані факти. З огляду на викладені в заяві обставини, Безлюдний В.М. зазначав, що суд повинен повністю відмовити позивачу у стягненні не існуючого боргу, договір №341 від 17.06.2009 визнати не чинним.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкладено розгляд справи по суті на 13.12.2022.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у позові, відповіді на відзив від 28.09.2021, поясненнях від 23.11.2021 та поясненнях від 13.01.2022.

Відповідач в судовому засіданні повторно звернув увагу суду, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності, а є вільною людиною. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, договір №341 від 17.06.2009 визнати нечинним.

В судовому засіданні 13.12.2022 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (постачальник електричної енергії, позивач у справі) та фізична особа-підприємець Безлюдний Валерій Миколайович (споживач, відповідач у справі) 17.06.2009 уклали договір №341 про постачання електричної енергії (надалі - договір).

Пунктом 1 договору встановлено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (куплено) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Пунктом 2.3.4 договору встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 7.6 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 01.01.2016) узгоджено, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж постачальника (електропередавальної організації) та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку.

У разі відсутності у Споживача паспортних даних силових трансформаторів визначення втрат електричної енергії в трансформаторах здійснюється виходячи із даних вимірів величин ДРхх, ДРк.з, Іхх, Uк.з. Споживач забезпечує виконання атестованою (акредитованою) лабораторією фактичних вимірів ДРхх, ДРк.з, Іхх, Uк.з. Виміри виконуються періодично, не рідше одного разу на п`ять років.

За умови використання для електропостачання Споживача мереж основного споживача та у разі встановлення точки продажу на межі балансової належності основного споживача та Постачальника, обсяг спожитої Споживачем електричної енергії збільшується на величину втрат в мережах основного споживача, пропорційну частці споживання Споживача.

За умови використання мереж Споживача для електропостачання субспоживача, для якого точка продажу електричної енергії встановлена на межі балансової належності суміжних електроустановок, які належать за ознакою права власності основному споживачу та субспоживачу для визначення обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем, обсяг втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, віднімається від різниці між обсягом електричної енергії, що надійшла в електричні мережі основного споживача, та обсягом електричної енергії, відданої в електричні мережі субспоживача.

Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюються додатком № 8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

Згідно п. 9.4 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.01.2016) цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається до 27.11.2017 (на термін дії договору позички нежитлового приміщення №б/н від 27.12.2015), а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

У випадку дострокового розірвання договору оренди раніш зазначеного терміну даний договір втрачає юридичну силу, споживач зобов`язаний сповістити про це постачальника електричної енергії за 7 днів про припинення дії договору оренди.

Розрахунок втрат виконується на підставі галузевих нормативно-технічних документів та згідно з Додатком №8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

Відповідно до п. 7 Додатку №4 до договору «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Пунктом 8 Додатку №4 до договору «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» встановлено, що у разі перевищення Споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається Постачальником електричної енергії при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величин споживання електричної енергії.

Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення що направляється йому Постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається:

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чек; поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів):

- у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена у журналі;

- при направленні нарочним - дата вручення Споживачу (п. 11 Додатку №4 до договору).

Факт виконання позивачем зобов`язань за договором №341 від 17.06.2009 у період з вересня 2018 по грудень 2018 (включно) підтверджується наступними документами:

- за вересень місяць 2018 року, спожито електричної енергії на 961 кВт. год., вартість якої відповідно до встановленого тарифу становить 2 433,89 грн.

- за жовтень місяць 2018 року, спожито електричної енергії на 1394 кВт. год., вартість якої відповідно до встановленого тарифу становить 3 585,41 грн.

- за листопад місяць 2018 року, спожито електричної енергії на 1619 кВт. год., вартість якої відповідно до встановленого тарифу становить 4 164,12 грн.

- за грудень місяць 2018 року, спожито електричної енергії на 1724 кВт. год.. вартість якої відповідно до встановленого тарифу становить 4 434,18 грн.

На оплату спожитої електричної енергії відповідачу виставлені наступні рахунки:

- рахунок №341/9а від 30.09.2018 р. на суму 2 433.89 грн споживачем отримано 03.10.2018, що підтверджується копією витягу з журналу. Кінцевий термін сплати рахунку відповідно до умов договору - 10.10.2018. Рахунок №341/9а від 30.09.2018 р. боржником сплачено частково на суму 1410.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.10.2018 № @2РЬ992751. Заборгованість по рахунку №341/9 а від 30.09.2018 р. складає 1023,89 грн.

- рахунок №341/10а від 31.10.2018 р. на суму 3 585,41 грн споживачем отримано 08.11.2018, що підтверджується копією витягу з журналу. Кінцевий термін сплати рахунку відповідно до умов договору -1 5.11.2018р. Рахунок №341/10а від 31.10.2018 р. боржником сплачено частково на суму 2 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.11.2018 № ПНМ37203. Заборгованість по рахунку №341/10 а від 31.10.2018 складає 985,41 грн.

- рахунок №341/11а від 30.11.2018 р. на суму 4 164,12 грн, споживачем отримано 30.11.2018, що підтверджується копією витягу з журналу. Кінцевий термін сплати рахунку відповідно до умов договору - 07.12.2018. Рахунок №341/11а від 30.11.2018 боржником було сплачено частково на суму 3200.00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10.12.2018р. № @2РЬ869695. Заборгованість по рахунку №341/11 а від 31.10.2018 складає 964,12 грн.

- рахунок №341/12а від 31.12.2018 р. на суму 4 434,18 грн споживачем отримано 04.01.2019, що підтверджується копією витягу з журналу. Кінцевий термін сплати рахунку відповідно до умов договору - 11.01.2019. Рахунок №341/12а від 31.12.2018 боржником сплачено частково на суму 3400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.01.2019р. № @2РЬ269499. Заборгованість по рахунку №341/12а від 31.12.2018 складає 1034,18 грн.

Як зазначає позивач за вказаний період заборгованість відповідача склала 4007,60 грн.

Порушення відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Судом при розгляді доводів позивача надана правова оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а саме: умовам договору про постачання електричної енергії №341 від 17.06.2009 з наступними змінами та додатками, актам про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за вказаний у позові період, рахункам на оплату, реєстрам отримання споживачем рахунків, платіжним дорученням про сплату вартості спожитої електричної енергії.

Доказів оскарження договору №341 від 17.06.2009, визнання його недійсним або його частин, суду не надано.

Аналіз умов договору свідчить, що в п. 7.6 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 01.01.2016) сторонами узгоджено, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж постачальника (електропередавальної організації) та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку.

Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюються додатком № 8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

Тобто, зазначеними умовами сторони погодили порядок розрахунку обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку.

Стосовно заперечень відповідача на втрату чинності договору №341 від 17.06.2009, суд зазначає наступне:

В постанові Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2018 по справі №908/212/18 колегією суддів надавалася оцінка змісту договору №341 від 17.06.2009, а саме було зазначено, що сторонами надані примірники одного й того ж Договору №341, що містять посилання на різні дати його укладення - 17.06.2009 (з боку позивача) та 30.11.2009 (з боку відповідача). Зазначена обставина не впливає на вирішення спору в даній справі, що виник наприкінці 2016 року та охоплював подальший період 2017 року.

З огляду на викладене, правовідносини сторін регулюються умовами наведеного вище договору та нормами чинного законодавства.

Як вже зазначалося судом вище до Договору №341 від 17.06.2009, враховуючи приписи діючого законодавства, сторонами підписані Додатки, зокрема додаток №8 «Таблиця розрахункових значень втрат активної та реактивної електроенергії в трансформаторі (Середньомісячне значення), відповідно до якого сторонами узгоджено, що WPx.x (втрати в трансформаторі при холостому ході) дорівнює 407 кВТ.год.

Зазначений додаток №8 містить підписи та печатки обох сторін, у зв`язку з чим твердження відповідача щодо неузгодження ним додатків до договору №341 від 17.06.2009 спростовані наявними матеріалами.

В наявних в матеріалах справи Актах про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію зазначено про кількість спожитої споживачем електричної енергії за певній період, кількість попередніх показників, різницю в показах, втрати в трансформаторі в режимі холостого ходу, загальну кількість спожитої електроенергії.

Акти містять підпис та печатку споживача.

З урахуванням наведеного вище слідує, що укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати суми боргу за споживання електричної енергії на суму 4007,60 грн, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Факт виконання позивачем зобов`язань щодо продажу електричної енергії споживачу за вказаний у позові період підтверджується матеріалами справи.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії, не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості у розмірі 4.007,60 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

За порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії позивач, враховуючи положення п.п. 4.2.1 п. 4.2 договору, просив стягнути 556,17 грн пені за період прострочення з 01.08.2020 по 20.08.2021.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з підпунктом 4.2.1 п. 4.2 договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 10 додатка №4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію») та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії (п. 5 додатка №6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії»). Споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені за період прострочення з 01.08.2020 по 20.08.2021 у розмірі 556,17 грн є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 556,17 грн судом задовольняється.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 327,07 грн за період з 11.10.2018 по 20.08.2021 та інфляційні втрати у розмірі 129.835,97 грн за період з листопада 2018 по липень 2021 (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р. зазначалося, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідно місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а внесена з 16 по 31 число не індексується і розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що сума 3% річних за вказаний позивачем період складає 328,88 грн. Оскільки заявлена до стягнення сума 3% річних є меншою, ніж перераховано судом, вимога позивача щодо 327.07 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Розрахунок інфляційних втрат є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права, тому вимога позивача щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 629,22 грн за період з листопада 2018 по липень 2021 (включно) судом задовольняються.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії за вказаний у позові період не надав.

Заперечення відповідача судом відхилені, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на власних припущенях.

Посилання відповідача та той факт, що на дату розгляду справи в суді він не є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у розмірі 2.270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариств "Запоріжжяобленерго" до відповідача Фізичної особи-підприємця Безлюдного Валерія Миколайовича про стягнення 5520,06 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Безлюдного Валерія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926) 4.007,60 грн (чотири тисячі сім грн 60 коп) заборгованості, 629,22 грн (шістсот двадцять дев`ять грн 22 коп) інфляційних втрат, 327,07 грн (триста двадцять сім грн 07 коп) 3% річних, 556,17 грн (п`ятсот п`ятдесят шість грн 17коп) пені, 2.270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп) судовий збір. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2022 року.

Суддя О.В. Федорова