ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2022м. СумиСправа № 920/817/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/817/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Прод майстер (вул. Князя Володимира, буд. 112а, м. Рівне, 33009)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Сумський олімп (вул. Воровського, буд. 15, м. Суми, Сумська область, 40022)

про стягнення 40018 грн 88 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 40018 грн 88 коп., в тому числі 25127 грн 82 коп. заборгованості за поставлений товар, 5369 грн 77 коп. пені, 5025 грн 56 коп. штрафу, 439 грн 91 коп. 3% річних, 4055 грн 82 коп. інфляційних втрат, відповідно до договору дистрибуції № 22/09-5 2319/21 від 22.09.2021, укладеного між сторонами.

Ухвалою від 12.10.2022 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/817/22; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ухвала від 12.10.2022 про відкриття провадження у справі, що була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження, повернута до суду 21.10.2022 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Станом на 12.12.2022 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

22.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод майстер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумський олімп» укладений договір № 22/09-5 2319/21, відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов`язується поставити та передати у власність відповідача (дистриб`ютора) товар для його подальшого розповсюдження на території, на умовах та в порядку, визначених договором, а відповідач зобов`язується прийняти товар у власність та сплатити його вартість (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору предметом договору є товар, зазначений у специфікації/прайс-листі та/або видатковій накладній.

Постачальник здійснює поставку товару у місце (пункти) доставки дистриб`ютора на умовах СРТ (відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року) за адресою: м. Суми, вул. Ю. Вєтрова, 5/1. Дистриб`ютор зобов`язаний вказати конкретне місце поставки у замовленні, а також контактні дані (прізвище, ім`я, по-батькові та телефон) відповідальної за прийняття товару особи (п. 1.6. договору).

Згідно з п. 2.1. договору асортимент і ціна товару встановлюється постачальником та зазначається у специфікації/прайс-листі, яка надається постачальником дистриб`ютору. При поставці партії товару асортимент та ціна товару відображаються у видатковій накладній на товар.

Відповідно до п. 2.3. договору дистриб`ютор оплачує товар протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання товару. Днем отримання дистриб`ютором товару є дата фактичного отримання товару та підписання дистриб`ютором видаткової накладної згідно якої поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (п. 6.1. договору).

Відповідно до матеріалів справи, згідно з видатковою накладною № ПМ-0000898 від 07.02.2022 та товарно-транспортною накладною № ПМ-0011454 від 07.02.2022, позивач поставив відповідачу товар вартістю 25127 грн 82 коп. Товар отримав представник відповідача комірник Пляхтур Олександр Володимирович за довіреністю від 18.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 25127 грн 82 коп.

25.05.2022 позивач надіслав відповідачу претензію № 133 від 16.05.2022 про сплату заборгованості за договором поставки в розмірі 25127,82 грн.; відповіді на претензію відповідач не надав.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що факт поставки позивачем відповідачу товару вартістю 25127 грн 82 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковою накладною № ПМ-0000898 від 07.02.2022, товарно-транспортною накладною № ПМ-0011454 від 07.02.2022, довіреністю від 18.09.2021.

Відповідач не розрахувався за отриманий товар, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача; заборгованість становить 25127 грн 82 коп. Доказів сплати боргу чи обґрунтованих заперечень проти позову відповідач не подав.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25127 грн 82 коп. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач не оплатив товар, поставлений згідно з видатковою накладною № ПМ-0000898 від 07.02.2022 у встановлений договором строк.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару відповідачеві нараховані 3% річних в сумі 439 грн 91 коп. за період з 28.02.2022 по 28.09.2022, а також інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4055 грн 82 коп. за період з 01.03.2022 по 31.08.2022, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 25127 грн 82 коп.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У пункті 5.2. договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати дистриб`ютором коштів за поставлений товар згідно з п. 2.3. договору, дистриб`ютор сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Начислення пені проводиться впродовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості.

Відповідно до п. 5.3. договору при простроченні дистриб`ютором оплати товару більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів з дня настання строку оплати товару, дистриб`ютор сплачує постачальнику штраф в розмірі 20 (двадцять) % від суми простроченого платежу.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату поставленого товару позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 5369 грн 77 коп. за період з 28.02.2022 до 28.09.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 25127 грн 82 коп., а також штраф в сумі 5025 грн 56 коп., що складає 20% від суми заборгованості.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд встановив, що позивач невірно визначив початок періоду прострочення оплати товару.

З урахуванням п. 2.3. договору, відповідач був зобов`язаний оплатити товар поставлений 07.02.2022 у строк до 28.02.2022 включно, відповідно, прострочення оплати почалося з 01.03.2022.

Таким чином правомірним є нарахування 3% річних та пені з 01.03.2022.

Суд також зазначає, що за змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 925/1386/19, приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього строку, але такий строк, з урахуванням положень статей 251, 252 Цивільного кодексу України має бути визначений. При цьому перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Згідно зі ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У постанові від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначив, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду відхилив доводи заявника касаційної скарги про необхідність врахування правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19, оскільки дійшов висновку про відсутність підстав для відступлення від висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі № 911/634/19 та уточнив правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України.

З урахуванням положень ст. 251, 252 ЦК України, суд встановив, що п. 5.2. договору № 22/09-5 2319/21 від 22.09.2021 не містять ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначення "до дати фактичного виконання", тощо.

Умову, передбачену зазначеним пунктом договору («впродовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості»), неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

За цих обставин, суд вважає правомірним нарахування пені протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України - за період з 01.03.2022 до 01.09.2022.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 437 грн. 84 коп. 3% річних за період з 01.03.2022 до 28.09.2022, 4055 грн. 82 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 5025 грн 56 коп. штрафу, 4426 грн 63 коп. пені (за період з 01.03.2022 до 01.09.2022, в межах визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України строку).

У задоволенні позову в іншій частині, щодо стягнення з відповідача пені в сумі 943 грн 14 коп., 3% річних в сумі 2 грн 07 коп,., суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Розрахунки перевірені судом за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff; результати долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сумський олімп (вул. Воровського, буд. 15, м. Суми, Сумська область, 40022, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Прод майстер (вул. Князя Володимира, буд. 112а, м. Рівне, 33009, ) 25127 грн 82 коп. заборгованості за поставлений товар, 437 грн. 84 коп. 3% річних, 4055 грн. 82 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 5025 грн 56 коп. штрафу, 4426 грн 63 коп. пені, 2481 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 19.12.2022.

Суддя Д. В. Вдовенко