СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Харків Справа № 23/74(917/500/22)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Терещенко О.І.

секретар судового засідання Березка О.М.

за участю представників учасників справи:

позивача Безсмертна М.Т. (в режимі відеоконференції);

відповідача Шестаков Д.М. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" (вх.№1173П/1-43) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 (суддя О.О.Ореховська, повний текст ухвали складено 18.10.2022) за наслідками розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про відстрочку виконання судового рішення у справі №23/74(917/500/22)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" (вул. Польова, 8А, м. Івано-Франківськ, 76011, );

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м.Кременчук, Полтавська область, );

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Приватне акціонерне товариство "Карпатське управління геофізичних робіт" із позовною заявою (вх. №542/22 від 26.05.2022) до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансової допомоги № 923/6/2103 від 15.08.2019 та Додаткової угоди №1 від 14.08.2020 до цього Договору в сумі 77 633 500,31грн, у тому числі 66 300 000,00грн - основний борг, 1 509 460,27грн - 3% річних, 9 824 040,04грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.09.2022 у справі №23/74(917/500/22) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" 66 300 000,00грн основного боргу, 9 824 040,04грн. інфляційних втрат, 1 509 460,27грн. 3% річних та 868 350,00грн судового збору.

03.10.2022 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про відстрочення виконання судового рішення у справі № 23/74(917/500/22).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про відстрочку виконання судового рішення по справі № 23/74(917/500/22). Відстрочено виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 20.09.2022 у справі 23/74(917/500/22) строком на 1 (один) рік з дня ухвалення вказаного рішення, а саме до 20.09.2023 (включно).

Приватне акціонерне товариство "Карпатське управління геофізичних робіт" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) та стягнути в відповідача на користь позивача витраті зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наведені в обґрунтування та підстави в заяві про відстрочення виконання судового рішення доводи заявника та підстави оскаржуваної ухвали, не підкріплені жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим.

Позивач вважає, що для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції враховано аргументи заявника проте не взято до уваги аргументи позивача, а саме, що причиною подання заяви про відстрочення виконання судового рішення як зазначає відповідач (заявник) стали наслідки військових дій російської федерації на території України та в тому числі і на території нафтопереробного заводу, що може ускладнити виконання судового рішення по справі № 23/74 (917/500/22) від 20.09.2022 року, що підтверджується на думку заявника копіями Актів про пожежу (від 04.04.2022; 25.04.2022; 14.05.2022 та 18.06.2022).

В наслідок вище зазначених пожеж відбулось руйнування частини інфраструктури відповідача, і відповідно заявник стверджує що намагається здійснити відновлення руйнувань, і саме ці обставини мають бути на думку заявника підставами для відстрочення виконання судового рішення на 12 календарних місяців. Проте, позивач зазначає, що заявник стверджуючи про відновлення інфраструктури не надав жодного допустимого доказу на підтвердження, до прикладу договори на виконання робіт та/або послуг, договору підряду та платіжні доручення про перерахування коштів виконавцям які здійснюють відновлення інфраструктури боржника. Відповідач на підтвердження не можливості виконати судове рішення надав лише Акти про пожежі, а інших доказів, які підтверджують реальну фінансову неспроможність не надано.

Окрім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховувано, що здійснюючи підприємницьку діяльність, боржник повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції не дотримано балансу інтересів сторін справи, оскільки позивачем за подання позову в даній справі було сплачено судовий збір в розмірі 868 350,00 грн., а Відповідачем не сплачено такої значної суми на оскарження судового рішення, оминаючи сплату судового збору на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скористався правом відтермінування виконання судового рішення.

Окрім того у відзиві на заяву, Позивач повідомляв суд, що позивач є підприємством, що виконує геофізичні та перфораційні роботи в свердловинах, а відповідно процес видобутку природнього газу та нафти неможливий без виконання геофізичних та перфораційних робіт в свердловинах, тому наше підприємство також є невід`ємною частиною критичної інфраструктури нафтогазової промисловості України.

Станом на сьогоднішній день в ПрАТ «Карпатське УГР» є десять укладених Договорів на виконання промислово-геофізичних та прострілювально-вибухових робіт.

Позивач вказує, що відстрочення виконання судового рішення призведе до неможливості виконання державних замовлень щодо виконання геофізичних та прострілювально-вибухових робіт та підприємство позивача понесе значні втрати.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що є висока ступінь вини Відповідача у виникненні спору, оскільки термін повернення фінансової допомоги настав заздалегідь до агресії росії, та відповідач мав достатньо часу для врегулювання спору та повернення фінансової допомоги, в свою чергу відповідач не вжив жодних заходів щодо погашення заборгованості, а відповідно подана ними заява не підлягає задоволенню.

Але судом першої інстанції взагалі не взято до уваги матеріальний стан Позивача та винесено протиправну ухвалу без дотримання баланс інтересів сторін справи, не лише Відповідача.

Зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано, скільки наявних банківських рахунків у боржника і та які залишки коштів на цих рахунках.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, беручи до уваги відсутність згоди стягувана на надання відстрочки, апелянт вважає, що правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду відсутні, а як наслідок оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 для розгляду справи №23/74(917/500/22) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 у справі №23/74(917/500/22) зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) та призначено справу до розгляду на 14.12.2022 о 09:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Від представника Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7153 від 17.11.2022) в якому він просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№7726 від 06.12.2022).

Від представника Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" адвоката Безсмертної М.Т. надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2022 задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" адвоката Безсмертної М.Т. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №23/74(917/500/22).

Від представника ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" адвоката Д.М. Шестакова надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 задоволено клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" адвоката Д.М. Шестакова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №23/74(917/500/22).

13.12.2022 від ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надійшли письмові пояснення (вх.№8080ел.9025) та клопотання про долучення доказів (вх.№8112ел.9026), а саме копії розпорядження ПАТ "Укртатнафта" №99 від 01.12.2022.

В судове засідання 14.12.2022 в режимі відеоконференції з`явився представник ПрАТ "Карпатське управління геофізичних робіт", який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Присутній також в режимі відеоконференції представник ПрАТ "Карпатське управління геофізичних робіт" заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити її без змін.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників учасників справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.09.2022 у справі № 23/74(917/500/22) присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" 66 300 000,00грн основного боргу, 9 824 040,04грн. інфляційних втрат, 1 509 460,27грн. 3% річних та 868 350,00грн судового збору.

Від ПАТ "Укртатнафта" надійшла заява від про відстрочення виконання судового рішення у справі № 23/74(917/500/22).

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення заявник посилається на те, що внаслідок військових дій російської федерації на території України мали місце численні ворожі обстріли ПАТ "Укртатнафта". Так, 02.04.2022, 24.04.2022, 12.05.2022 та 18.06.2022 по Кременчуцькому нафтопереробному заводу (далі - Кременчуцький НПЗ) ПАТ "Укртатнафта" було нанесено 33 ракетні удари, в результаті яких була значено пошкоджена та зруйнована інфраструктура підприємства, що призвело до його аварійної зупинки. Заявник зазначає, що у відповідності до Закону України "Про критичну інфраструктуру" він за відповідними критеріями відноситься до об`єктів критичної інфраструктури та є оператором критичної інфраструктури. Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону оператор критичної інфраструктури зобов`язаний забезпечувати відновлення функціонування об`єктів критичної інфраструктури в разі виникнення аварій та інших небезпечних дій, вчинення протиправних дій, а також створити та використовувати необхідні резерви фінансових та матеріальних ресурсів для реагування на кризові ситуації та ліквідації їх наслідків. Заявник зазначає, що для ліквідації наслідків ракетних обстрілів ПАТ "Укртатнафта", як оператор критичної інфраструктури, за власні кошти та запозичені кошти намагається здійснювати відновлення повноцінної роботи підприємства, у межах можливості оплачує виконання ремонтних робіт, масштаб яких є досить значним, і відволікання коштів від цієї мети, як вказує заявник, неминуче призведе до збільшення термінів відновлення функціонування підприємства.

Окрім зазначеного, як зазначає заявник, Кременчуцький НПЗ в умовах збройної агресії російської федерації має вкрай важливе стратегічне значення для оборони України, виступає виконавцем мобілізаційних завдань Міністерства оборони України з постачання нафтопродуктів для потреб армії, залишається єдиним вітчизняним підприємством, яке може виготовляти бензини, дизельне та авіаційне паливо для потреб Збройних Сил України. Навіть після позбавлення Кременчуцького НПЗ можливості переробляти нафту та виготовляти авіаційне пальне в результаті чотирьох ракетних обстрілів (02.04.2022, 24.04.2022, 12.05.2022 та 18.06.2022), підприємство шукає можливості і надалі забезпечувати армію нафтопродуктами, в тому числі - таким дефіцитним авіаційним пальним.

Також заявник стверджує, що внаслідок вищевказаних подій ПАТ "Укртатнафта" має вимушену триваючу неможливість виконання податкових зобов`язань.

Таким чином, як зазначає заявник, загарбницькі дії країни-агресора російської федерації проти України, численні ворожі обстріли Кременчуцького НПЗ, унеможливило повноцінне здійснення господарської діяльності та отримання доходів від її здійснення. Зазначені надзвичайні події поставили в скрутне матеріальне становище ПАТ "Укртатнафта". Наразі всі грошові кошти, що є у розпорядженні ПАТ "Укртатнафта" (як власні, так і запозичені), спрямовані лише на відновлення підприємства після ворожих обстрілів та найскорішого повноцінного відновлення постачання вкрай необхідних нафтопродуктів для потреб Держави.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення реального виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 20.09.2022 у справі №23/74(917/500/22), враховуючи виключну неможливість зволікання в роботі об`єкта критичної інфраструктури ПАТ "Укртатнафта" в умовах воєнного стану (надзвичайної події), заявник просить суд відстрочити виконання зазначеного судового рішення у справі № 23/74(917/500/22) строком на 1 (один) календарний рік.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення заявник надав, зокрема, копії наступних документів: наказ ПАТ "Укртатнафта" №100 від 02.04.2022 "Про аварійну зупинку технологічних установок", акти про пожежу від 04.04.2022, 25.04.2022, 14.05.2022, 18.06.2022, витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень №0000043, №0000059, №0000065, №0000065, фотографії зруйнованої інфраструктури ПАТ "Укртатнафта" (а.с. 41-65 т. 2).

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення, місцевий суд прийняв до уваги ту обставину, що в наслідок військових дій російської федерації проти України мили місце численні ракетні обстріли ПАТ "Укртатнафта", в результаті чого відбулося руйнування частини інфраструктури підприємства, що підтверджується залученими до заяви про відстрочення виконання судового рішення актами пожеж, фото з місяця подій та витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, а також є загальновідомими фактами. За даними боржника він, як оператор критичної інфраструктури, здійснює заходи щодо ліквідації наслідків вказаних ракетних обстрілів, за власні та запозичені кошти здійснює заходи для відновлення повноцінної роботи підприємства, у межах можливості оплачує виконання ремонтних робіт.

Місцевий суд також прийняв до уваги те, що згідно довідок АТ "ОТП Банк" від 12.10.2022 № D03-01-D03-03-D03-01/613 та АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" від 11.10.2022 №54/12-533 загальний залишок коштів на рахунках боржника становить лише 734 777,87грн, в той час сума стягнення за рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.09.2022 у справі № 23/74(917/500/22), виконання його просить відстрочити боржник, становить 77 633 500,31грн заборгованості та 868 350,00грн витрат по сплаті судового збору. Суд дійшов висновку, що надання відстрочки виконання судового рішення виключить можливість зволікання в роботі об`єкта критичної інфраструктури ПАТ "Укртатнафта" в умовах воєнного стану, не спричинить негативних наслідків для підприємства (як арешт рахунків), і в той же час сприятиме відновленню фінансового становища боржника, що дасть можливість останньому виконати рішення суду до даній справі і розрахуватися з позивачем.

Колегія суддів не може погодитися з викладеними в оскаржуваній ухвалі висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) терміном на один рік.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Разом з цим, згідно з частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» від 28.07.1999).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст.13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається суд у своєму рішенні, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо, на думку суду, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, що місцевим судом при винесені оскаржуваного рішення безпідставно враховано лише довідки АТ "ОТП Банк" від 12.10.2022 № 003-01-003-03- 003- 01/613 та довідки АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" від 11.10.2022 № 54/12-533 про стан залишків коштів на рахунках ПАТ "Укртатнафта" станом на 10.10.2022 як належні докази, які носять виключний характер для відстрочення виконання рішення суду в даній справі. Проте, судом першої інстанції не з`ясовано, скільки наявних банківських рахунків у боржника і та які залишки коштів на цих рахунках, про що зазначалось позивачем.

Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги твердження відповідача про відновлення інфраструктури, однак відповідачем не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження підстав відновлення інфраструктури, як підстав не можливості виконання судового рішення, оскільки саме через пошкодження та відновлення інфраструктури у боржника наче немає можливості виконати вчасно судове рішення. Відповідач на підтвердження неможливості виконати судове рішення, а саме повернути запозичені кошти надав лише Акти про пожежі, а інших доказів, які підтверджують реальну фінансову неспроможність не надано.

Необхідною умовою при розгляді питання про відстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п.4.12 постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

Судова колегія зазначає, що судом першої інстанції не дотримано балансу інтересів сторін справи, оскільки позивач є підприємством, що виконує геофізичні та перфораційні роботи в свердловинах, а відповідно процес видобутку природнього газу та нафти неможливий без виконання геофізичних та перфораційних робіт в свердловинах, тому наше підприємство також є невід`ємною частиною критичної інфраструктури нафтогазової промисловості України.

Відстрочення виконання судового рішення може призвести до неможливості виконання державних замовлень щодо виконання геофізичних та прострілювально-вибухових робіт та підприємство позивача може понести значні втрати.

Судова колегія приймає до уваги доводи апелянта, що термін повернення фінансової допомоги настав ще 15.08.2021, тобто раніше початку військової агресії російської федерації, однак відповідач не вжив жодних заходів для погашення заборгованості та повернення фінансової допомоги. Крім того, відповідачем в заяві про відстрочку виконання судового рішення терміном на 1 календарний рік не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду протягом цього строку включно до 20.09.2023.

Судом апеляційної інстанції враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, крім того термін повернення фінансової допомоги настав заздалегідь до агресії росії та відповідач мав достатньо часу для врегулювання спору та повернення фінансової допомоги, в свою чергу відповідач не вжив жодних заходів щодо погашення заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що 19.10.2022 (після винесення Ухвали від 13.10.2022 Господарським судом Полтавської області про відстрочення виконання судового рішення у даній справі), ПАТ «Укртатнафта» звернулось до Полтавської Торгово- промислової палати.

Сертифікатом від 24.10.2022 №5301-22-1224 Полтавська Торгово- промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини: військову агресію рф проти України, ракетні атаки (обстріли) по технологічних об`єктах на території АТ «Укртатнафта», руйнування і пошкодження об`єктів інфраструктури, та вихід з ладу серверу з програмним забезпеченням системи управління підприємством SAP R/3, що унеможливило складання та подання податкової й фінансової звітності, складання та реєстрацію податкових й акцизних накладних, оформлення податкових векселів при реалізації виробленого в Україні палива для реактивних двигунів в період з 24.02.2022 до дати оформлення сертифікату (24.10.2022).

Насамперед, у суду апеляційної інстанції не має підстав приймати до уваги наданий відповідачем Сертифікат від 24.10.2022 №5301-22-1224, оскільки вказаний доказ не існував на момент розгляду заяви про розстрочку в суді першої інстанції.

Водночас, судова колегія все ж вважає за необхідне зазначити про таке.

Сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу невиконання/неналежного виконання зобов`язань, повинна довести як непередбачуваність та невідворотність відповідних обставин, так і причинно-наслідковий зв`язок між їх виникненням та невиконанням/ неналежним виконанням зобов`язань (аналогічні висновки викладені в постановах від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Відповідно цих висновків, Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Сам по собі факт введення воєнного стану у країні та існування зазначеного листа ТПП не звільняє відповідача від виконання рішення суду.

Сторона, яка посилається на такий лист має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорною обставиною та причиною невиконання покладених на неї зобов`язань.

Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення та помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення такої заяви.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення місцевим господарським судом не було дотримано вимог процесуального закону, що призвело до постановлення помилкової ухвали, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відтак, ухвала господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) підлягає скасування у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, а в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення слід відмовити.

Керуючись ст.271, п.2, ч.1, ст.275, п.4 ч.1, ст.277, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Карпатське управління геофізичних робіт" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.10.2022 у справі №23/74(917/500/22) скасувати.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" від 30.09.2022, б/н (вх.№ 7051 від 03.10.2022, вх.№7107 від 05.10.2022) про відстрочку виконання судового рішення по справі №23/74(917/500/22) відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2022.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.І. Терещенко