РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2022Справа № 910/5055/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Подільської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен»

про скасування державної реєстрації права власності, скасування запису у поземельній книзі та повернення земельної ділянки

за участі представників:

від позивача - Самелюк К.О. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився;

від прокуратури - Колодчина Р.В.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Подільська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен» про скасування державної реєстрації права власності, скасування запису у поземельній книзі та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було незаконно зайнято земельну ділянку водного фонду (кадастровий номер :90:114:0002), площею 0,2384 га, розташованої по вул. Будіндустрії, 9-А у Голосіївському районі м. Києва без відповідних правовстановлюючих документів, а також проведено на вказаній земельній ділянці незаконне будівництво і реєстрацію об`єкта нерухомого майна. На підставі викладеного, прокурор просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.12.2020 (індексний номер рішення 55459472), оформлене записом №39480651 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен», на причальну споруду гідротехнічну споруду (ГТС-1144) довжиною 30 пог. м., по вул. Будіндустрії, 9-А в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, припинивши право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен», визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2384 га з кадастровим номером :90:114:0002, розташованої у Голосіївському районі міста Києва по вул. Будіндустрії, 9-А, шляхом скасування запису у поземельній книзі, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен» повернути земельну ділянку (кадастровий номер :90:114:0002) площею 0,2822 га, що розташована по вул. Будіндустрії, 9-А у Голосіївському районі м. Києва, власнику - Київській міській раді у придатному для використання стані, шляхом звільнення від будівель і споруд.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, зокрема, що позовну заяву подано заступником прокурора, діючи у статусі прокурора, якому не надані такі повноваження, а тому заступник прокурора не був уповноважений підписувати позовну заяву. Також відповідач зазначив, що прокурором не надано суду доказів, які б свідчили про необхідність захисту інтересів держави у даній справі саме прокурором.

Прокурор заперечив щодо тверджень відповідача, вказавши, що дана позовна заява подана та підписана заступником керівника Подільської окружної прокурати Кутовим Д.В., який уповноважений на підписання та подання позовних заяв до суду відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» та наказу Генерального прокурора №389 від 21.08.2020. Також, прокурор зазначив, що Подільською окружною прокуратурою міста Києва направлялись листи до Київської міської ради щодо необхідності захисту державних інтересів у зв`язку з виявленими порушеннями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, ним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 1116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки по вул. Будіндустрії, 9-а у Голосіївському районі м. Києва за результатами якої складено акт від 03.12.2021 № 21-0046-06.

Вказаною перевіркою встановлено, що вказана земельна ділянка площею 0, 6518 га (обліковий код 90:114:0011) згідно даних міського земельного кадастру обліковується за ТОВ «ТПФ «Борисфен».

Як вбачається з інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) за даними Міського земельного кадастру земельна ділянка площею 0,6518 га (обліковий код 90:114:0011) по вул. Будіндустрії, 9-А у Голосіївському районі м. Києва обліковується за ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен».

Крім того, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: вул. Будіндустрії, 9-а у Голосіївському районі міста Києва зареєстровано об`єкт нерухомого майна, довжиною 30 пог. м на праві власності за ТОВ «ТПФ «Борисфен».

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речовим прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Суд зазначає, що для виникнення права користування чи права оренди на земельну ділянку необхідна наявність волевиявлення органу, який здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, що виражається у прийнятті рішення на відповідній сесії і в подальшому надає можливість на складання правовстановлюючих документів на землю.

Таким чином, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а тому використання земельної ділянки за відсутності таких документів не можна визнати законним.

Оскільки, спірна земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, на Київську міську раду покладено право розпоряджатися нею.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, Київська міська рада рішень щодо передачі ТОВ «ТПФ «Борисфен» вказаної земельної ділянки у власність чи у користування, у тому числі для будівництва нерухомого майна не приймала.

Інших доказів на підтвердження передачі ТОВ «ТПФ «Борисфен» спірної земельної ділянки у власність чи у користування матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно якщо інше не випливає із закону.

Як передбачено статтею 375 Цивільного кодексу України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дозвільні документи на право використання ТОВ «ТПФ «Борисфен» спірної земельної ділянки та здійснення будівництва на ній.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 09.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1. ст. 356 КК України, зафіксовано факт незаконного використання ТОВ «ТПФ «Борисфен» земельної ділянки водного фонду по вул. Будіндустрії, 9-А в м. Києві з обліковим кодом 90:114:0011 без правовстановлюючих документів, шляхом нового будівництва гідротехнічної споруди, яка на теперішній час є повністю збудованою.

З огляду на відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку по вул. Будіндустрії, 9-А у м. Києві та дозвільних документів на будівництво, вищевказаний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва.

В той же час, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «ТПФ «Борисфен», як приватна власність.

При цьому, що реєстрація права власності на самочинне будівництво, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Також, суд зазначає, що не допускається набуття права власності на об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на такій земельній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, право власності набуває той, хто має речове право на землю.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Отже, особа, яка використовує земельну ділянку з порушенням права іншої особи (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власні кошти.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка підлягає поверненню власнику - Київській міській раді з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель і споруд.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №39480651 про реєстрацію права власності ТОВ «ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА ФІРМА «БОРИСФЕН» на об`єкт нерухомого майна: причальна споруда гідротехнічна споруда загальною довжиною 30 пог. м но вул. Будіндустрії, 9-А в м. Києві (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:55459472 від 02.12.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Вказана реєстрація здійснена на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 18.11.2020 та технічного паспорту № 7367 від 18.11.2020, виданих ТОВ «БТІ ПЛЮС».

Відповідно до вказаної довідки, гідротехнічна споруда за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 9-А (Голосіївський район), стосовно якої здійснено державну реєстрацію, побудована ТОВ «ТПФ «Борисфен» господарським способом орієнтовно у період у 1988 році.

Вказана довідка не містить ані номеру, ані дати її складення та підписання.

Разом з тим, з наявного у матеріалах справи Технічного звіту по встановленню зовнішніх між землекористування ТПФ «Борисфен» від 1996 року, вбачається, відсутність будь-яких споруд на спірній земельній ділянці.

В той же час, рішень про передачу спірної земельної ділянки у власність або у користування (оренду) відповідачу Департаментом Київської міської ради не приймалось.

Згідно з ч. 1,2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права не нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок державної реєстрації прав з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, зокрема, проводиться перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. (ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)

Перелік необхідних документів (підстав) для державної реєстрації прав передбачено ст.27 вищевказаного Закону.

Відповідно до п.3 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Згідно з ч.8 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Так, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, інформація щодо надсилання реєстратором відповідних запитів щодо встановлення права власності на спірну споруду.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» НЖ-2020 №1899 від 27.11.2020 на запит приватного нотаріуса Сазанової О.М. №36201-16 від 25.11.2020, згідно з даними реєстрових книг спірна споруда за адресою вул. Будіндустрії, 9а у м. Києві на праві власності не зареєстрована.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спірну державну реєстрацію проведено за відсутності обов`язкових, належних та допустимих документів, у зв`язку з чим остання підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно з п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінетом міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Враховуючи те, що рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність або у користування (оренду) відповідачу Київською міською радою не приймалось та зомельна ділянка з кадастровим номером №:90:114:0002 відноситься до земель комунальної власності територіальної громади міста Києва проведена спірна державна реєстрація земельної ділянки є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо порушення інтересів держави та підстав представництва інтересів прокурором суд зазначає таке.

Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор, серед іншого, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній, чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою прокурор виходив з того, що всупереч встановленому законодавством порядку, право власності на самочинно збудовану споруду зареєстровано за відповідачем на праві власності на підставі документів, які не відповідають вимогам закону, спрямоване на подальше незаконне заволодіння комунальним майно, а саме вищевказаною земельною ділянкою без проведення земельних торгів порушуються економічні інтереси держави в частині ненадходження коштів до Державного бюджету України.

Так, внаслідок здійснення самочинного будівництва на земельній ділянці, що не була відведана для цього, а також незаконної державної реєстрації права власності на самочинно збудовану споруду по вул. Будіндустрії, 9-А в м. Києві, Київська міська рада позбавлена можливості розпоряджатися спірною земельною ділянкою із вигідним, зокрема, економічним чи соціальним результатом (надання в оренду, тощо)

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Подільська окружна прокуратура міста Києва зверталась до Київської міської ради із листами №77-2125 від 10.12.2021 та від 30.05.2022 №77-681-22 щодо необхідності вжиття заходів з метою усунення вказаних порушень інтересів держави, проте Київською міською радою не було здійснено жодних дій щодо усунення порушень прав територіальної громади на майно.

Таким чином, порушення інтересів держави та бездіяльність Київської міської ражи щодо їх захисту є підставою для представництва інтересів прокурором.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь Київської міської прокуратури підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.12.2020 (індексний номер рішення 55459472), оформлене записом №39480651 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен», на причальну споруду гідротехнічну споруду (ГТС-1144) довжиною 30 пог. м., по вул. Будіндустрії, 9-А в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, припинивши право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен».

Визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2384 га з кадастровим номером :90:114:0002, розташованої у Голосіївському районі міста Києва по вул. Будіндустрії, 9-А, шляхом скасування запису у поземельній книзі.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен» (01013, м. Київ, вул. Промислова, 7-Г; ідентифікаційний код 16303636) повернути земельну ділянку (кадастровий номер :90:114:0002) площею 0,2822 га, що розташована по вул. Будіндустрії, 9-А у Голосіївському районі м. Києва, власнику - Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) у придатному для використання стані, шляхом звільнення від будівель і споруд.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова фірма «Борисфен» (01013, м. Київ, вул. Промислова, 7-Г; ідентифікаційний код 16303636) на користь Київської міської прокуратури (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9; ідентифікаційний код 02910019) витрати по сплаті судового збору у розмірі 7443 (сім тисяч чотириста сорок три) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання: 19.12.2022.

Суддя Я.В. Маринченко