номер провадження справи 34/83/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 908/1622/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Концур Г.А., розглянувши матеріали справи №908/1622/22

за позовом Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, 118а) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат, ідентифікаційний код юридичної особи 00222226 (вул. Олексія Поради, 44, м. Запоріжжя, 69014)

про стягнення суми

за участі уповноважених представників сторін:

від позивача: Михайловський А.С., службове посвідчення № 334 від 04.01.2021, Короба О.В., довіреність № 02/03-20/0211 від 02.11.2022

від відповідача: Лучко О.М., ордер № 1053783 від 14.12.2022

прокурор: Токмаков О.І., прокурор, посвідчення №058620 від 14.12.2020

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: Запорізької міської ради з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат про стягнення 18 771 950,61 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2022 справу № 908/1622/22 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2022 № 908/1622/22 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.10.2022 о 10 год. 20 хв.

29.09.2022 від Запорізької міської ради надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 04.10.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1622/22. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань, крім письмово поданих. Представники сторін повідомили про відсутність інших клопотань. Суд оголосив про надходження пояснень по справі, які прийнято судом до розгляду та приєднані до матеріалів справи. Прокурор та позивач повідомили суд, що на їх адреси від відповідача відзив не надходив.

За наслідками судового засідання 04.10.2022, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/1622/22 на 20.10.2022 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.10.2022 № 908/1622/22 у зв`язку із погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі перенесено підготовче засідання на іншу дату. Зазначено, що дата, час та місце проведення якого будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2022 № 908/1622/22 призначено підготовче судове засідання на 08.11.20202 о 09 год. 40 хв.

07.11.2022 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення.

В судовому засіданні 08.11.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1622/22. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань, крім письмово поданих. Представники сторін повідомили про відсутність інших клопотань. Суд оголосив про надходження від відповідача вищевказаного клопотання, яке прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Суд запитав сторін щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи по суті. Прокурор не заперечив. Представник позивача повідомив суду, що йому необхідний час для ознайомлення із клопотанням про розстрочку виконання рішення. Представник відповідача просила відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд, з власної ініціативи продовжує строк підготовчого провадження на тридцять днів.

За наслідками судового засідання, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання у справі № 908/1622/22 на 22.11.2022 о 10 год. 40 хв.

В судовому засіданні 22.11.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1622/22. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань. Представники сторін повідомили про відсутність клопотань. Представник відповідача зазначив, що на даний час розглядається питання укладення мирової угоди. Представник позивача зазначила, що вказане питання буде розглянуто найближчим часом. Суд запитав про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Представники сторін не заперечили.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 22.11.2022, на підставі ст. 185 ГПК України, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 06.12.2022 о 11 год. 30 хв.

05.12.2022 від відповідача на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 06.12.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/1622/22 по суті. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань. Прокурор та представник позивача повідомили суду про відсутність клопотань. Суд оголосив про надходження від відповідача вищевказаної заяви. Запитав думку сторін щодо вказаного клопотання. Прокурор та представник позивача заперечили проти вказаного клопотання та вважають за можливе розпочати розгляд справи по суті. Прокурору надано вступне слово. Прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник позивача також підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

За наслідками судового засідання 06.12.2022, суд відклав судове засідання з розгляду справи № 908/1622/22 на 14.12.2022 об 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 14.12.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив розгляд справи № 908/1622/22 по суті. Перевірив явку представників сторін. Запитав про наявність клопотань. Клопотання відсутні.

Прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі щ підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав, по суті вимог не заперечив. Просив надати розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців рівними платежами з підстав, викладених у клопотанні про надання розстрочки виконання рішення суду. Щодо сплати судового збору представник відповідача зазначила, що судовий збір буде сплачено на розрахункові рахунки прокуратури протягом 10 днів після прийняття рішення.

Прокурор та представник позивача заперечили проти надання розстрочки виконання рішення суду.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

14.12.2022 судом прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Шевченківською окружною прокуратурою м. Запоріжжя під час вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин встановлено, що відповідач Приватне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат», у порушення вимог земельного законодавства використовує земельну ділянку комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації речових прав на неї, що призводить до ненадходження значних коштів до бюджету м. Запоріжжя.

Встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:036:0104, площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика, розташованої по вул. Олексія Поради (вул. Димитрова), 44 у м. Запоріжжі, є Запорізька міська рада, тобто остання перебуває у комунальній власності.

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речові права на вищевказану земельну ділянку, у тому числі право оренди, не зареєстровано.

Рішенням Запорізької міської ради від 19.02.2016 № 53 перейменовано вулицю Димитрова у м. Запоріжжі на вулицю Олексія Поради.

Водночас, право власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :07:036:0104, площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика, розташованої по вул. Олексія Поради (вул. Димитрова), 44 відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - Фонд) «Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонерне товариство» від 25.10.1995 № 1379 Фондом передано Відкритому акціонерному товариству «Запорізький абразивний комбінат».

Відповідно до рішення Запорізької міської ради № 53/83 від 12.12.2007 земельну ділянку з кадастровим номером :07:036:0013 загальною площею 49,9855 га (землі промисловості) по Олексія Поради (вул. Димитрова), 44 для розташування промислового майданчика вирішено передати у користування ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» на правах оренди строком до 20.09.2014. Також, вказаним рішенням зобов`язано ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» у двомісячний строк після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі, подати його на державну реєстрацію.

Водночас, у двомісячний строк відповідач договір оренди землі не уклав. У подальшому вказане рішення скасовано рішенням Запорізької міської ради від 24.03.2010 №74.

У квітні 2011 року відповідач звернувся до міської ради з клопотанням щодо надання дозволу на розробку землевпорядної документації для передачі в оренду земельної ділянки по вул. Димитрова, 44.

Рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 51/50 надано дозвіл на розробку землевпорядної документації для передачі в оренду земельної ділянки по вул. Димитрова, 44.

Рішенням Запорізької міської ради від 21.10.2011 № 4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Димитрова, 44 ПАТ «Запорізький абразивний комбінат»; встановлено та затверджено межі і розмір земельних ділянок загальною площею 49,9468 га по вул. Димитрова, 44, у тому числі: земельної ділянки, кадастровий номер :07:036:0104, площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика, земельної ділянки, кадастровий номер :07:036:0106 площею 0,0152 га для розміщення пам`ятника загиблим робітникам абразивного комбінату; передано в оренду відповідачу строком до 20.09.2014 зазначені земельні ділянки, а також зобов`язано останнього у двомісячний строк після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договори оренди землі, подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому законодавством порядку.

Вказане рішення в частині укладення договору оренди землі та повернення його державної реєстрації відповідачем не виконано.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань проведено державну реєстрацію змін до установчих документів вказаного підприємства, змінено найменування підприємства на ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» та змінено місцезнаходження: назву вулиці «Димитрова» замінено на «Олексія Поради».

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.03.2020 у справі №908/220/18, яке набрало законної сили, задоволено позов прокуратури області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» та стягнуто з відповідача дохід, отриманий підприємством на період з 01.03.2015 по 31.12.2017 від безпідставно набутого майна, а саме використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :07:036:0104 без правовстановлюючих документі в сумі 19 627 939,50 грн.

У подальшому, рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 по справі №908/1417/20 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2018 по 30.04.2020.

Під час розгляду справ судами встановлено, що підприємство не має прав ні власника, ні землекористувача земельних ділянок по вул. Димитрова, 44 у м. Запоріжжі, тобто в порушення ст. 125 Земельного кодексу України користується земельними ділянками за адресою: вул. Олексія Поради (вул. Димитрова), 44, у м. Запоріжжя без документів, що посвідчують право власності чи право користування землею.

При цьому судом встановлено, що спірна земельна ділянка, що знаходиться в користуванні відповідача сформована, має кадастровий номер та визначену площу і є об`єктом цивільних прав відповідно до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Таким чином, з моменту виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, яке розташоване по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі, у останнього виник обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Таким чином, ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшило вартість власного майна, а Запорізькою міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), на отримання яких позивач цілком підставно очікував. Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов, як фактичний добросовісний землекористувач.

Зазначені обставини встановлено під час розгляду справ № 908/220/18, №908/1417/20, вони не потребують доказування в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та мають преюдиційне значення для вирішення вказаного спору.

До теперішнього часу на адресу Запорізької міської ради від відповідача жодного звернення з пропозицією укласти договір оренди не надходило.

Представниками Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради 01.08.2022 проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :07:036:0104 площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика, розташованої по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі. У ході обстеження із використанням фотозйомки встановлено, що земельна ділянка використовується без оформлення правовстановлюючих документів та без оформлення речових прав на неї. Шляхом візуального огляду встановлено, що територія по всьому периметру упорядкована та огороджена кам`яним і залізним парканом із колючим дротом. На промисловому майданчику фактично розташовані об`єкти нерухомості, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві власності відповідачу.

Згідно з інформацією Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області, викладеної у листі від 11.08.2022 за № 6491/5/08-01-04-04, ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» протягом 2019-2022 років за земельну ділянку з кадастровим номером :07:036:0104 площею 49,9316 га декларує та сплачує земельний податок.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційної довідки з земельного кадастру та інформації Управління з питань земельних відносин, ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» не є власником та постійним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України). При цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради зроблено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» земельною ділянкою з кадастровим номером :07:036:0104, площею 49,9316 га, розташованою по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі, у вигляді орендної плати за землю за період з 01.05.2020 по 30.06.2022, зменшеної на суму сплаченого земельного податку за вказаний період.

За зазначеним розрахунком розмір недоотриманих доходів склав: з 01.05.2020 по 31.12.2020 5 645 699,44 грн.; 3 01.01.2021 по 31.12.2021 8 468 549,15 грн.; з 01.01.2022 по 30.06.2022 4 657 702,02 грн.

Таким чином, загальний розмір недоотриманих доходів за період з 01.05.2020 по 30.06.2022 склав 18 771 950,61 грн.

Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю») та № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.04.2020 № 1607/207-20, листа Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області № 6491/5/08-01-04-04 від 11.08.2022.

Прокурор, враховуючи положення ст. ст. 1212, 1214 ЦК України звернувся з позовом до суду про відшкодування ПрАТ Запорізький абразивний комбінат доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі 18 771 950,61 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1622/22, суд при прийнятті рішення враховує таке.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного Кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44 (після перейменування вул. Олексія Поради, 44), яке йому було передано згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області від 25.10.1995 № 1379 Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонерне товариство.

За змістом статті 30 Земельного кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час передання відповідачеві нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентовано у статті 120 Земельного кодексу України у редакції 2001 року. Так, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частини 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час реєстрації права власності на об`єкти нерухомості). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України (у відповідній редакції).

Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті закону норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки.

Водночас, за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідачем речові права на вказану земельну ділянку не оформлено та не зареєстровано.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5).

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до Акту обстеження складеного Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради, а також рішень суду в справах № 908/220/18 та №908/1417/20 ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» не є власником та постійним землекористувачем зазначених земельних ділянок, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

За вимогами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та ст. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки » державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, за змістом указаних приписів законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ст. 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.10.2018, у справі №922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 від 13.02.2019 та від 04.12.2019 № 917/1739/17 при розгляді аналогічних спорів.

Отже, з часу виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі, виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Таким чином, ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок міської ради.

Крім того, згідно зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У спірних правовідносинах неотриманні Запорізькою міською радою кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності територіальної громади м. Запоріжжя.

Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради зроблено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» земельною ділянкою з кадастровим номером :07:036:0104, площею 49,9316 га, розташованою по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі, у вигляді орендної плати за землю за період з 01.05.2020 по 30.06.2022, зменшеної на суму сплаченого земельного податку за вказаний період.

За зазначеним розрахунком розмір недоотриманих доходів склав: з 01.05.2020 по 31.12.2020 5 645 699,44 грн.; 3 01.01.2021 по 31.12.2021 8 468 549,15 грн.; з 01.01.2022 по 30.06.2022 4 657 702,02 грн.

Таким чином, загальний розмір недоотриманих доходів за період з 01.05.2020 по 30.06.2022 склав 18 771 950,61 грн.

Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю») та № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.04.2020 № 1607/207-20, листа Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області № 6491/5/08-01-04-04 від 11.08.2022.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі терших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в - му саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4).

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 02.10.2018 у справі №4/166 «Б»).

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають :-:е тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захисті прав та інтересів місцевого самоврядування, яке е носить загальнодержавного характеру, але направлені на виконання пункцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як державні органи.

При цьому слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ССПЛ) звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін, скільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції»).

Таким чином, інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади (у даному випадку органом місцевого самоврядування), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини третя, четверта статті 56 ЦПК України, частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Для того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно.

Крім того, згідно зі ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави.

Статтями 142 Конституції України та ст. ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету міст обласного значення належить податок на майно, до складу якого за приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України входить плата за землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

При цьому за інформацією, опублікованої на офіційному сайті Запорізької міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету м. Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» користується земельною ділянкою по вул. Олексія Поради, 44 у м. Запоріжжі площею майже 50 га без укладення договору оренди землі, у зв`язку з чим значні грошові кошти від сплати орендної плати не отримує бюджет міста.

Неотриманні бюджетом доходи стягувались за попередні періоди з відповідача лише в примусовому порядку.

Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування вказаними земельними ділянками порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

Норми ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює дві альтернативні групи умов, при наявності яких, прокурор наділений правом здійснення представництва в суді законних інтересів держави. Перша група альтернативних умов - порушення або загроза порушення інтересів держави. Друга група альтернативних умов - захист цих інтересів (порушених, або щодо порушення яких існує загроза) не здійснює (1) або неналежним чином здійснює (2) орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (3).

Земельна ділянка з кадастровим номером :07:036:0104 площею 49,9316 га, яка розташована по вул. Олексія Поради, 44 у Запоріжжі відноситься до земель комунальної власності, що у тому числі, підтверджується судовими рішеннями по справам № 908/220/18 та 908/1417/20.

Окрім того, Запорізька міська рада відповідно до вимог пунктів 3, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 2, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» Запорізька міська рада є органом, через який територіальною громадою м. Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування.

Водночас, відповідно до правової позиції викладеної у вказаній Постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Разом з тим, окружною прокуратурою 26.07.2022 за №№ 57-2775вих22 у передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру» порядку направлено лист до Запорізької міської ради, зі змісту якого вбачається наявність спірних правовідносин та обов`язку ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» сплатити безпідставно збережену орендну плату.

Відповідно до відповіді на лист прокурора щодо наявності у Запорізької міської ради наміру самостійного звернення до суду виконавчим комітетом Запорізької міської ради 08.08.2022 повідомлено прокурора, що заходи спрямовані на стягнення з відповідача коштів за фактичне користування зазначеною земельною ділянкою не вживались та вживатись не будуть у в`язку з відсутністю фінансової можливості.

Також, необхідно наголосити, що неотриманні бюджетом доходи стягувались за попередні періоди з відповідача лише в примусовому порядку за позовами прокуратури.

За таких обставин у позові «суспільним», «публічним» інтересом звернення першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя до суду з вимогою про стягнення доходу отриманого від безпідставного набутого майна є задоволення суспільної потреби у відновленні не лише законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання використання землі, яка належить територіальній громаді, а також забезпечення можливості раціонального використання земель та поповнення бюджету міста.

Відповідно до положень п.п. 38-40 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 від 26.05.2020 бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову з порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту «зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Пунктом 81 цієї ж постанови передбачено, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Отже, Запорізька міська рада будучи власником земельної ділянки, була обізнана про використання ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» земельної ділянки без оформлення договору оренди з 2011 року та наявності підстав для стягнення доходу від безпідставно набутого майна з червня 2020 року, а також з 26.07.2022 - з моменту повідомлення про вказані порушення Шевченківською окружною прокуратурою м. Запоріжжя.

Таким чином, прокурором дотримано вимог щодо надання розумного строку позивачу для самостійного захисту територіальної громади та держави.

Водночас, Запорізька міська рада будучи обізнаною про наявність спірних правовідносин, маючи відповідні повноваження не вжила заходів спрямованих на захист інтересів держави, більше того, повідомила, що не планує вживати заходи спрямовані на стягнення у судовому порядку грошових коштів з відповідача.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Шевченківською окружною прокуратурою повідомлено Запорізьку міську раду про намір звернутися до Господарського суду Запорізької області із вказаним позовом в інтересах держави.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 12 місяців суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п. 4.12 постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

Частиною 5 ст. 331 ГПК України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У клопотанні про надання розстрочки виконання рішення суду відповідач зазначає, що листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24,02,2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язання/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», змушено було взяти кредит 31.08.2022 для того, щоб якось знайти обігові кошти та сплачувати заробітну плату та комунальні послуги. Підприємство відповідача зіткнулося в теперішній час з дуже серйозною проблемою, а саме коли європейські партнери перераховують кошти за готову продукцію то кошти повертаються назад на їх рахунки із посиланням на те, що не пройшли внутрішній комплаєнс з причини вступу в дію Регламенту ЄС № UЕ2022/1903 від 06.10.2022, де санкції стосуються окупованих територій та територій, де ведуться бойові дії, а відповідно до останнього переліку Запорізька територіальна громада ввійшла до цього списку, банки блокують надходження грошових коштів, банк кореспондент не списує грошові кошти. Відповідно до звіту статистики знизилося виробництво. Підприємство в листопаді місяці 2022 вже перейшло на три робочі дні. Крім того, відключення електропостачання дуже відобразилось на роботі підприємства.

Також, представник відповідача у судовому засіданні 14.12.2022 зазначив, що стягнення одночасно вказаної суми може призвести до банкрутства підприємства відповідача.

Враховуючи всі ці обставини відповідач просить суд розстрочити основну суму боргу рівними платежами на 12 місяців. Судовий збір відповідач зобов`язується сплатити на розрахункові рахунки прокуратури у термін 10 днів після ухвалення рішення. На підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано Лист голові НБУ від 28.10.2022 № 2/950, наказ-постанову № 19-п від 27.10.2022 «Про режим роботи комбінату у листопаді 2022 року», лист щодо укладення мирової угоди з додатками, в т.ч. текстом мирової угоди, генеральний кредитний договір № 236/2022/ЗОД-КБ-ГКД від 31.08.2022 з додатками, Звіти про виробництво промислової продукції за видами за 2021 - 2022 роки, претензію щодо сплати заборгованості № 14/485 від 19.05.2022, Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення № юро16 від 11.08.2022.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду.

Позивач, в обґрунтування заперечень проти розстрочення виконання рішення суду, зазначив, що відповідач має значну заборгованість, що зокрема підтверджується судовими рішеннями. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Через значну заборгованості міський бюджет недоотримує значні грошові кошти.

Судом враховано те, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору.

Водночас суд зазначає, що затримка у виконанні рішення суду не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італі» заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999), суд, який надає розстрочку виконання рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Зважаючи на встановлені обставини та оскільки відповідачем не доведено належними доказами скрутне матеріальне становище (звіт про фінансові результати за 2021 рік, І півріччя та 9 місяців 2022 року, баланс тощо), беручи до уваги тривалий строк порушення зобов`язань відповідачем (з 2020 року), з урахуванням інтересів обох сторін, суд не вбачає наразі підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Також, суд зазначає, що укладення кредитного договору № 236/2022/ЗОД-КБ-ГКД від 31.08.2022 та Звіти про виробництво промислової продукції за видами за 2021 - 2022 роки не свідчать про відсутність господарської діяльності та збитковість підприємства.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат, ідентифікаційний код юридичної особи 00222226 (вул. Олексія Поради, 44, м. Запоріжжя, 69014) на користь Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105) до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, в сумі 18 771 950 (вісімнадцять мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн. 61 коп. (одержувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код платежу 24060300, рахунок UA 0008479).

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат, ідентифікаційний код юридичної особи 00222226 (вул. Олексія Поради, 44, м. Запоріжжя, 69014) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя (вул. Космічна, 118 а, м. Запоріжжя, 69050, р/р UA 0000271, отримувач Запорізька обласна прокуратура, , банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172 (КЕКВ 2800) кошти, витрачені у 2022 році на сплату судового збору при здійсненні представництва держави, в сумі 281 579 (двісті вісімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 26 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 21.12.2022.

Суддя А.О. Науменко