ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/910/22

Суддя Господарського суду Чернігівської області Шморгун В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

УСТАНОВИВ:

20.12.2022 о розпочато звукозапис судового засідання по справі № 927/910/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» до Товариства з додатковою відповідальністю «Продовольча компанія «Ясен» про стягнення 683 141,02 грн заборгованості, що проводилось в залі судових засідань №306 Господарського суду Чернігівської області.

Відповідно до ч. 3 Господарського процесуального кодексу України особи, які бажають бути присутніми у судовому засіданні, допускаються до зали судових засідань до початку судового засідання або під час перерви.

Під час встановлення осіб, що прибули у судове засідання, було встановлено, що особа, яка бажає бути присутньою у судовому засіданні і не є учасником справи, відмовляється надати судовому розпоряднику документ, що посвідчу її особу.

За змістом ч. 2 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України будь-яка особа має право бути присутньою у відкритому судовому засіданні. Від особи, яка бажає бути присутньою у судовому засіданні, забороняється вимагати будь-які документи, крім документа, що посвідчує особу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України судовий розпорядник, зокрема, забезпечує належний стан зали судового засідання і запрошує до неї учасників судового процесу; слідкує за додержанням порядку особами, присутніми у залі судового засідання; під час судового засідання приймає від присутніх у залі учасників судового процесу документи та інші матеріали і передає суду; виконує інші доручення головуючого, пов`язані із створенням умов, необхідних для розгляду справ.

Вимоги судового розпорядника, пов`язані з виконанням обов`язків, зазначених у частині першій цієї статті, є обов`язковими для учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у залі судового засідання.

Таким чином правом судового розпорядника для подальшої передачі головуючому у судовому засіданні є вимагати, а обов`язком такої особи надати відповідні документи.

Невиконання громадянином вимог цієї правової норми викликало у суду сумніви у добросовісності його процесуальної поведінки, а тому вважав за необхідне додатково і вже особисто зобов`язати його надати такі документи.

При цьому, такій особі неодноразово повідомлялось, що це є нормою процесуального закону, яка підлягає обов`язковому виконанню.

Обачливо передбачаючи високу ймовірність виникнення в судовому засіданні ще й інших конфліктних ситуацій за участі цієї особи, що будуть перешкоджати його проведенню, така вимога суду відповідала не лише букві закону, але й була дійсно необхідна для реальної ідентифікації цієї особи з метою у подальшому своєчасного та належного реагування на будь-які правопорушення, оскільки суд не може вживати будь-які процесуальні заходи щодо невстановленої особи.

Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У зв`язку з категоричною відмовою виконати вимогу суду щодо надання витребовуваних документів, невизнанням відповідного права та вступ в суперечку з головуючим, суд попередив цю особу, що у разі подальшого невиконання його вимог, її буде видалено із зали судового засідання.

Проте ця особа відмовилась виконати відповідну вимогу суду, а тому була зобов`язана судом видалитись із зали судового засідання.

Таку вимогу суду вона знову відмовилась виконати, у зв`язку з чим оголосив перерву в судовому засіданні з метою виклику судової охорони для відповідного реагування.

Так, відповідно до приписів 162 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" Служба судової охорони повинна забезпечувати підтримання та реагування на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вживати заходів до припинення проявів неповаги до суду, для чого їй надається право за наявності обґрунтованих підстав вважати, що перебування особи у приміщенні суду створює порушення громадського порядку, обмежувати допуск таких осіб до приміщень суду тощо.

Після оголошення перерви ця особа продовжувала перебувати і відмовлялась видалитись із зали судового засідання.

О 12:11 суд повернувся до зали судових засідань, де крім представників сторін, присутньої особи, знаходились ще співробітники судової охорони та Національної поліції, що прибули на виклик такої особи.

Ця особа знову вимогу суду про видалення не виконала; документи, що посвідчують особу, не надала, навіть відмовлялась назвати свої паспортні дані; процесуальні права суду, встановленні законом, не визнавала; на питання головуючого не відповідала, вступала з ним в постійні суперечки; висловлюючи свою позицію, по суті звинувачувала суд у незаконній діяльності, що вже виходить за межі оціночних суджень та звичайної критики.

Лише за інформацією присутніх співробітників поліції суду вдалось достеменно встановити прізвище, ім`я та по батькові, дату народження цієї особи - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на підставі цих даних через службу судової охорони Господарського суду Чернігівської області ще й номер її паспорту. Незважаючи на це, своє місце проживання чи перебування ОСОБА_1 не повідомляв, і лише в заяві про ознайомлення з матеріалами справи під час перерви в судовому засіданні такі дані зазначив.

Судом також встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вже був присутній в попередніх судових засіданнях у цій справі 29.11.2022 та 01.12.2022 в якості слухача, де без відповідних правових підстав неодноразово висловлювався щодо цього судового процесу та вступав в суперечки з головуючим, чим заважав проведенню судового засідання, відмовлявся виконувати вимоги суду тощо, внаслідок чого вже видалявся із зали судового засідання (01.12.2022).

У своїх доводах ОСОБА_1 посилався на приписи ст. 162 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої виключно на службу судової охорони покладено повноваження, визначені ч. 2 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, щодо допуску до зали судових засідань осіб, які бажають бути присутніми у судовому засіданні, та перевірки їх документів.

Разом з тим, статтею 162 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено повноваження Служби судової охорони, до яких, зокрема, належить забезпечення пропуску осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів.

Таким чином, ця Служба здійснює допуск саме до приміщення судової установи у її матеріальному виражені, а не приймати рішення про допуск чи недопуск особи у судове засідання у його процесуальному прояві.

Судовий процес регулюється виключно нормами процесуального права, які відображені в Господарському процесуальному кодексі України, а не матеріального, яким являється Закон України "Про судоустрій та статус суддів".

У свою чергу, жодних повноважень Служби у господарському процесі цим Кодексом не передбачено.

Суд одразу відхилив відповідні доводи ОСОБА_1 , як такі, що не відповідають закону.

Наведені вище обставини неправомірної поведінки ОСОБА_1 підтверджуються звукозаписами та протоколами судових засідань від 29.11.2022, 01.12.2022 та 20.12.2022, поясненнями свідків ОСОБА_2 (представник ТОВ «ЙЕ Енергія») та ОСОБА_3 (співробітник служби судової охорони Господарського суду Чернігівської області), відеозаписом з відеорегістратора співробітника служби судової охорони Господарського суду Чернігівської області Ніколаєнка О.М.

У судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді, про відкладення судового засідання, виклик свідків, як таких, що не відповідають вимогам законодавства; базуються на необґрунтованих припущеннях та викривленому тлумаченні правових норм; за відсутності відповідних доказів і маніпулюванні процесуальними правами та обов`язками з метою затягування судового процесу, направленого на порушення строків розгляду справи, встановленому ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновки суду щодо кожної із поданих заяв також викладені в протоколі судового засідання.

Щодо підстав відводу судді зазначає про наявність конфлікту інтересів та тим що суддя розглядає справу про правопорушення, яке виникло через неправомірні дії самого судді.

Суд вважає доводи необґрунтованими, оскільки ст. 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення прерогативу розгляду такої справи покладено безпосередньо на суддю-доповідача зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачене статтею 185-3 цього Кодексу. Тобто на суддю, щодо якого і вчинено неповагу.

Таким чином, сам законодавець виключив наявність у таких правовідносин будь-якого конфлікту інтересів.

Інша підстава відводу по суті зводиться до того, щоб суддя одразу визнав свої попередні дії незаконними.

Вимоги суду є обов`язковими до виконання, а їх правомірність може бути предметом оскарження в установленому законом порядку, зокрема в апеляційній інстанції.

Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про опитування свідка ОСОБА_4 , після чого остання надала свої пояснення щодо предмету справи.

Щодо виклику як свідків співробітників судової охорони ОСОБА_5 та ОСОБА_3 оскільки вони перевірили документи ОСОБА_1 при його вході у приміщення Господарського суду Чернігівської області, суд відмовив у виклику свідка ОСОБА_2 тому, що такі свідчення не стосуються безпосередньо предмету розгляду та обставин справи з огляду на висновки суду щодо повноважень Служби судової охорони у судовому процесі.

Разом з тим суд погодився викликати свідка , проте виключно через його безпосередню участь у ситуації, що виникла вже в залі судового засідання.

Суд відмовився відкласти судове засідання для виклику як свідка представника відповідача у господарській справі ОСОБА_6 , оскільки ця особа була присутня весь час у залі судового засідання, у тому числі під час судового засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення до оголошеної перерви, достеменно знала про час і місце його продовження, отже мала реальну можливість прибути у засідання і надати свої пояснення як свідок, проте цим правом не скористалась, про поважні причини неявки не повідомила.

Суд також зважає, гр-н ОСОБА_1 раніше намагався представляти інтереси відповідача у цій господарській справі, тобто однієї і тієї ж юридичної особи, що й ОСОБА_6 , що свідчить про їх певну пов`язаність, а тому доходить висновку, що неявка ОСОБА_6 у це судове засідання, де він міг дати свої пояснення щодо обставин справи, носить виключно суб`єктивний характер, а відтак клопотання про відкладення засідання спрямоване виключно на затягування судового процесу.

Затягуванням судового процесу суд вважає й інші клопотання ОСОБА_1 , зокрема для пошуку захисника, який має спеціалізуватись на цій категорій справ.

Саме з цього приводу додатково слід звернути увагу, що така категорія справ (ст. 185-3 КУпАП), особливо які розглядають місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд, в судовій практиці являється настільки непоширеною, що на пошук такого захисника-«спеціаліста» потребується набагато більше часу, ніж встановлено ст. 277 КУпАП, а для пошуку будь-якого іншого захисника (фахівця в галузі права) у розумінні ст. 271 КУпАП, у тому числі звернувшись за наданням безоплатної правової допомоги, ОСОБА_1 мав реально достатньо часу, для здійснення чого суд і оголошував перерву в судовому засіданні. Належних доказів неможливості залучення захисника він суду не надав.

Частиною 4 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може видалити із зали судових засідань осіб, які перешкоджають веденню судового засідання, здійсненню прав або виконанню обов`язків учасників судового процесу або судді, порушують порядок у залі суду.

Згідно ч. 3 ст. 200 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну неповагу до суду або встановлених у суді правил.

Згідно ч. 1 ст. 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною 1 ст. 133 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх в судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень судді (головуючого судді) застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із зали судового засідання.

Відповідно до частини 5 статті 129 Конституції України за неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі вчинення особою дій, що свідчать про неповагу до суду або учасників судового процесу, така особа за вмотивованим судовим рішенням може бути видалена із зали судового засідання.

У статті 50 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" вказано, що прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 Господарського процесуального кодексу України за прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання.

Безпосередньо адміністративна відповідальність за прояв неповаги до суду передбачена частиною 1 статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, у частині 1 статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено, що неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил,

тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, диспозиція частини першої статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення до об`єктивної сторони вказаного правопорушення відносить наступні діяння:

злісне ухилення від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача,

непідкорення зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого;

порушення порядку під час судового засідання;

вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Отже, у випадку вчинення будь-яких із вище перелічених дій, суд зобов`язаний ініціювати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для застосування до особи такої міри відповідальності як адміністративне стягнення є встановлений факт протиправної поведінки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 проявив явну неповагу до суду, що виразилась у непідкоренні цієї особи розпорядженням головуючого, в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення дій, які свідчать про явну зневагу до суду та встановлених у суді правил, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП.

Статтею 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення унормовано, що місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Справа розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачене статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова суду, прийнята за результатами розгляду такої справи, може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції, а постанова вищого спеціалізованого суду - до апеляційної палати вищого спеціалізованого суду.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, ч. 1 ст. 185-3, 221-1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

2. Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030101) 496,20 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя В. В. Шморгун