УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

м. Київ

21.12.2022Справа № 910/4955/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

заяви позивача Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування"

про виправлення описок

у справі № 910/4955/21

за первісним позовом Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" вул.Богомольця 7/14, прим. 182, м. Київ, 01024

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" прос.Лобановського 56/21,оф. 8.4, м. Київ, 03037

про стягнення 212 086,20 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" прос.Лобановського 56/21,оф. 8.4, м. Київ, 03037

до Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" вул.Богомольця 7/14, прим. 182, м. Київ, 01024

про стягнення 69 199,18 грн.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Промислове та цивільне будівництво і проектування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" про стягнення 212 086,20 грн., а саме 161507,54 грн. основного боргу, 22921,46 грн. пені, 11305,53 грн. штрафних санкцій, 1897,17 грн. процентів річних та 14454,50 грн. втрат від інфляції, а також витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Через відділ діловодства суду 29.04.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" (відповідача за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява б/н від 28.04.2021 року до Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" про стягнення 69 199,18 грн. пені, витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року у справі №910/4955/21 первісний позов задовольнити частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на користь Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" 161 507,54 грн. боргу та 2422,61 грн. витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 17.01.2022 року надійшла заява позивача - Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" про виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року, яка, як стверджує позивач, унеможливлює виконання судового рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.01.2022 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Враховуючи направлення матеріалів справи № 910/4955/21 до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на рішення суду від 30.09.2021 року у даній справі № 910/4955/21, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача про виправлення описки в рішенні суду від 30.09.2021 року відкладено до повернення матеріалів справи № 910/4955/21 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 року у справі № 910/4955/21 апеляційну скаргу ТОВ "Алтаюр" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року - без змін. Матеріали справи повернуто до місцевого господарського суду.

На примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 року у справі № 910/4955/21, які набрали законної сили 07.06.2022 року, судом 28.06.2022 року видано відповідний наказ.

Частинами 1 та 2 статті 243 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Окрім цього за приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань, а саме згідно ч. 1 ст. 170 будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, як встановлено судом, заявником (стягучачем) жодних доказів на підтвердження направлення заяви про виправлення описки в рішенні суду у справі № 910/4955/21 на адресу відповідача (боржника) у справі до останньої не додано.

Суд наголошує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття обмеження основоположних прав і свобод від прийнятого у законотворчій практиці поняття фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, неотримання учасником справи копії заяви про виправлення описки в рішенні суду порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення (в разі наявності).

Згідно ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За наведених обставини, оскільки заява позивача (стягувача) про виправлення описки у рішенні у справі № 910/4955/21 не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне повернути вказану заяву без розгляду.

В свою чергу суд звертає увагу заявника на той факт, що згідно наявної в матеріалах справи постанови Приватного виконавця Авторгова А.М. від 22.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 69441985 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 року у справі № 910/4955/21, оскільки рішення виконано повно фактично відповідно до документу, виконавче провадження згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ст. 40 Закоун України "Про виконавче провадження" закрито.

Відтак, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються посилання стягувача в поданій суду заяві на неможливість виконання рішення суду у справі № 910/4955/21.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 232, 234, 235, 243 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача - Приватного підприємства "Промислове та цивільне будівництво і проектування" про виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року у справі № 910/4955/21 повернути заявнику без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон