ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу

20 грудня 2022 року м.Харків Справа № 913/277/22

Суддя господарського суду Луганської області Злепко Н.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Ткаченко Валерії Миколаївни, м. РубіжнеЛуганської області,
про видачу судового наказу
15.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика`звернулося до Господарського суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Ткаченко Валерії Миколаївни про стягнення 36 745 грн 92 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн 00 коп., відсотків за прострочені платежі 19 495грн 92 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2250 грн 00 коп.
Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу ТОВ «Бізнес Позика» обґрунтовує фактом неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань за Договором про надання кредиту №188364-КС-003 від 15.05.2021 (далі договір) в розмірі 10 000 грн 00 коп. та додатковою угодою до зазначеного договору №1 від 19.05.2021 про надання додаткового кредиту в розмірі 5000 грн 00 коп.
Розглянувши заяву ТОВ «Бізнес Позика» про видачу судового наказу, господарський суд зазначає наступне.
Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Згідно з статтями 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і породжені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд звертає увагу, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у позивача, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів передачі боржнику в кредит грошових коштів заявлених до стягнення в повному обсязі.
Пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:
- платіжне доручення;
- платіжна вимога-доручення;
- розрахунковий чек;
- платіжна вимога;
- меморіальний ордер.
Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.
Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 передбачено аналогічний перелік розрахункових документів,а також інкасове доручення (розпорядження) (п. 1.13.).
Однак, заявником на підтвердження обставин перерахування боржнику коштів у кредит, не надано передбаченого законодавством розрахункового документа або виписки з банківського рахунку. Довідка № 3183/40.3.3 від 16.02.2022, видана Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК", не є передбаченими законодавством розрахунковими документами про переказ коштів в Україні та не підтверджує операції по банківському рахунку заявника. Також зазначена довідка не підтверджує проведення касових операцій з видачі боржнику грошових коштів в кредит.
Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів регулюється положеннями статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України. Отже належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Окремо суд зазначає, що вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів. Безспірність безумовно є і властивістю доказів, які надаються в наказному провадженні.
За відсутності належних та допустимих доказів надання боржнику в кредит грошових коштів, суд позбавлений можливості дійти висновку, що на час звернення з заявою про видачу судового наказу у заявника виникло або порушено право грошової вимоги до боржника.
Враховуючи наведене суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ткаченко Валерії Миколаївнизаборгованості за Договором про надання кредиту №188364-КС-003 від 15.05.2021 з додатковою угодою №1 від 19.05.2021 у розмірі 36 745 грн 92 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн 00 коп., відсотків за прострочені платежі 19 495 грн 92 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2250 грн 00 коп., керуючись пунктом 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Керуючись статтями 147, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ткаченко Валерії Миколаївнизаборгованості за Договором про надання кредиту №188364-КС-003 від 15.05.2021 та додатковою угодою №1 від 19.05.2021 у розмірі 36 745 грн 92 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн 00 коп., відсотків за прострочені платежі 19 495 грн 92 коп. та суми прострочених платежів за комісією в розмірі 2250 грн 00 коп.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Суддя Назар Злепко