РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2022Справа № 910/7812/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металобаза "Дніпро" про стягнення 104000 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металобаза "Дніпро" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (далі - позивач) попередньої оплати у сумі 104000 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем на виконання виставленого рахунку №МД-00005997 від 15.07.2022 було перераховано відповідачу попередню оплату у сумі 112000 грн, однак відповідач товар на вказану суму не поставив, у зв`язку із чим позивач вимагав повернути суму попередньої оплати, однак відповідач повернув лише 8000 грн, неповернутою лишається сума - 104000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2022 відкрито провадження у даній справі за вказаними позовними вимогами, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому законом порядку. До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі відповідна ухвала суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Однак конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У матеріалах справи відсутні відомості про інші наявні у відповідача поштові адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання конверту з ухвалою суду відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого відповідача щодо її належного отримання, тобто, його власною волею, оскільки відомості, зокрема, про адресу місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань подає сам відповідач.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю " Котлозавод "Крігер" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Металобаза "Дніпро" (далі - відповідач, постачальник) було укладено усний договір поставки, що підтверджується письмовою перепискою у месенджері Viber, за якою відповідач зобов`язався передати позивачу обумовлений сторонами товар, зокрема лист 12х2000х6000 ст.3 кількістю 6,850 т, труба 133х6 ст.20 БШ кількістю 4000 м та трубу 133х5 ст.20 БШ кількістю 6000 м., а позивач у свою чергу зобов`язався оплатити вказаний товар.

Так, 15.07.2022 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату товару №МД-00005997 на загальну суму 373462 грн.

Як убачається із наданої до позовної заяви позивачем переписки сторін, вищевказаний товар повинен був бути поставлений 22.07.2022 за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Покровська, 81.

Залученими до справи доказами, копією платіжного доручення №6562 від 21.07.2022 підтверджується, що на підставі рахунку на оплату товару №МД-00005997 позивачем було перераховано відповідачу 112000 грн за замовлений по договору товар.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, не зважаючи на здійснену позивачем попередню оплату товару, відповідач свого обов`язку з постачання товару не виконав, матеріали справи не містять доказів протилежного.

Позивачем через месенджер Viber було надіслано відповідачу лист щодо повернення коштів №128 від 22.07.2022 у сумі 112000, докази чого надано разом із позовом.

Як вказує позивач, 29.07.2022 відповідач частково повернув кошти у сумі 8000 грн, однак після чого іншу частину суми попередньої оплати не здійснив, що зумовило останнього звернутися до суду із даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем обумовленого договором товару у встановлений сторонами строк.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, та обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Враховуючи вищевикладене та наведені докази, суд вважає доведеними позивачем обставини на які він посилається у своєму позові, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 104000 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металобаза "Дніпро" (02055, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 2/30, ідентифікаційний код 44274824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (10003, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Покровська, будинок 81, ідентифікаційний код 35299597) 104000 грн (сто чотири тисячі) грн та 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.