РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2022Справа № 904/1799/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 11887500,66 грн,

за участі представників:

від позивача Чебаненко Є.В. (уповноважений представник);

від відповідача Щербина В.М. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 11887500,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2022 постановлено передати справу № 904/1799/22 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2021 між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0418-03032. Позивач зазначає, що між сторонами не було погоджено та підписано всі визначені Договором додатки, які регулюють порядок виконання Договору. Проте, відповідачем з січня 2022 виставлялись акти надання послуг та рахунки за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з січня 2022 по травень 2022. Позивач зазначає, що послуги за Договором відповідачем фактично не надавались та позивачем направлялись на адресу відповідача заперечення щодо наданих послуг. Також, позивач вказує, що ТОВ «МЗ «Дніпросталь» для уникнення статут «Дефолтний» було сплачено на користь НЕК «Укренерго» 11887500,66 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача, як безпідставно отримані.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що оскільки ТОВ «МЗ «Дніпросталь» приєднано до мереж виробника на ступені напруги 330 кВ, у відповідності до положень постанови НКРЕКП від 20.10.2021 позивач з 01.01.2022 набув статуту споживача, оператором системи якого є ОСП (НЕК «Укренерго). Так, відповідач зазначає, що після набуття позивачем статуту споживача, відповідачем з січня 2022 розпочато нарахування послуги в обсязі спожитої електричної енергії. Крім того, відповідач вказав, що отримання від позивача кошти не є безпідставними в розуміння ст.1212 Цивільного кодексу України, оскільки вказані кошти було сплачені за виставленими позивачем Актами виконаних робіт за фактично отримані позивачем послуги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини на ринку електричної енергії регулюються нормами чинного законодавства, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон), Кодексом системи передачі (далі КСП), Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (зі змінами) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (зі змінами) (далі ПРРЕ).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема КСП.

Згідно з п.6.2. Кодексу системи передачі послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються ОСП безперервно на підставі договору між ним та: ОСР (у тому числі ОМСР, для яких оператором системи є ОСП); виробником електричної енергії з генеруючими одиницями типу B, C, D; ОУЗЕ/ трейдером/ електропостачальником/ виробником, що здійснює імпорт та/або експорт електричної енергії в обсягах імпорту/експорту електричної енергії; споживачем/ОУЗЕ, для якого оператором системи є ОСП. Користувачі, зазначені у цьому пункті, не можуть здійснювати свою діяльність на ринку електричної енергії до укладення договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Судом встановлено, що 04.10.2021 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі оператор системи передачі (ОСП), Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» (далі Користувач) укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0418-03032 (далі Договір) відповідно до умов якого ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі Послуга).

Відповідно до п.1.2. Договору Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послуги відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п.1.3. Договору під час виконання вимог цього Договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються куруватися чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечуються функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України.

Послуги надаються Оператором системи передачі Користувачу, що виступає на ринку оператором системи розподілу та/або виробником електричної енергії та/або споживачем, обладнання якого знаходиться в оперативному підпорядкуванні ОСП та/або електропостачальником та/або трейдером. (п.1.5. Договору)

Ціна Договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року. (п.2.1. Договору)

Оплата послуг, здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. (п.2.2. Договору)

Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі. (п.2.3. Договору)

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. (п.2.4. Договору)

Згідно з п.2.5. Договору розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із визначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця 35% вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця 35% вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця 30% вартості Послуги.

Пунктом 2.7. Договору сторони визначили, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання Послуги. Акт надання Послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.3.1.1. Оператором системи передачі (ОСП, Виконавець зобов`язаний своєчасно та професійно надавати Послугу.

Згідно з п.3.2.1 Договору Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2021. Договір вважається продовженим на жоден наступний календарний рік, якщо за місця до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п.12.1. Договору)

Сторонами було складено та підписано Додатки до вищевказаного Договору, які є невід`ємною його частиною, а саме: Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі (Додаток №1); Акт надання Послуги (Додаток №4); Акт звірки розрахунків (Додаток №5).

Як визначено у Переліку віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі розрахунки за цим Договором здійснюються на підставі даних щодо обсягів Послуги, які надаються адміністратором комерційного обліку (АКО) за віртуальними точками, комерційного обліку на межі з суміжними ліцензіатами та/або іншими власниками мереж, які ідентифіковані в місцевому органі видачі ЕІС-кодів (LIO) НЕК «Укренерго» та підтверджених ОСП графіків відпуску/відбору Користувача системи. Розрахунки здійснюються у відповідності з вимогами КСП, ККО, ПРРЕЕ.

Відповідно до пункту 6.5 Глави 6 Розділу XI КСП обсяг послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначається для споживачів, оператором системи яких є ОСП, - як обсяг спожитої електричної енергії. Для визначення обсягу наданої послуги використовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку.

Постановою НКРЕКП від 20.10.2021 №1811, яка набрала законної сили з 01.01.2022 внесено зміні до Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, змінами передбачено обов`язок НЕК «Укренерго» укладати договір споживача про надання послуги з передачі електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, з виробником, який приєднаний до електричних мереж ОСП, та споживачем, основним споживачем, ОМСР, електричні мережі яких приєднані до цього виробника на ступені напруги вище 154 кВ.

Так, оскільки ТОВ «МЗ «Дніпросталь» приєднано до мереж виробника на ступені напруги 330 кВ, з 01.01.2022 позивач набув статуту споживача, оператором системи якого є ОСП (відповідач) та з січня 2022 розпочалось нарахування Послуги в обсязі спожитої електричної енергії ТОВ «М3 «Дніпросталь»

Відповідно до п.1.11.1. Правил ринку за допомогою системи управління ринком (СУР) здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.

Для визначення обсягу наданої послуги використовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку (АКО) за допомогою системи управління ринком, застосування (використання) якої передбачено п.1.14.1. Правил ринку.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про ринок електричної енергії» Комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, кодексу комерційного обліку та правил ринку. Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Таким чином, споживання електричної енергії, засвідчує отримання позивачем послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в обсягах спожитої позивачем електричної енергії.

Споживання позивачем електричної енергії підтверджується наявною у матеріалах справи інформацією з системи управління ринком з переліком ресурсних об`єктів ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», а також інформацією з СУР щодо обсягів споживання електричної енергії по ресурсним об`єктам споживання ТОВ «МЗ «Дніпросталь» за період з 01.01.2022 по 31.07.2022, а саме MZ DNIPROSTAL-A_UA-IPS (62WA8D); MZ DNIPROSTAL-B_UA-IPS (62WB1P); MZ DNIPROSTAL-AB_UA-BEI (62WABB); MZ DNIPROSTAL-BB_UA-BEI (62WBBD).

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що НЕК «Укренерго» правомірно у відповідності до норм чинного законодавства та умов Договору здійснювало нарахування плати з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Крім того, твердження відповідача про те, що спірні кошти були безпідставно отримання відповідачем в розуміння ст.1212 Цивільного кодексу України, судом відхиляється з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за надані позивачу послуги відповідачем було висталено ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» акти надання послуг від 31.01.2022 за січень (рахунок-фактури №0418-03032/04/02/2022 від 04.02.2022); від 28.02.2022 за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 (рахунок-фактури №0418-03032/04/02/2022 від 04.03.2022); від 31.03.2022 за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 (рахунок-фактури №0418-03032/02/03/2022 від 02.03.2022); від 30.04.2022 за період з 01.04.2022 по 30.04.2022; від 31.05.2022 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022; рахунок-фактури №0418-03032/04/02/2022 від 04.03.2022)

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем на адресу позивачу було надіслано претензію від 25.04.2022 №01/15939, у якій НЕК «Укренерго» вказало на наявність заборгованості позивача за надані послуги станом на 19.04.2022.

Позивач в свою чергу надіслав НЕК «Укренерго» лист №77 від 10.05.2022 у якому заперечив, щодо наявності заборгованості.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено оплату за надані послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №2773 від 01.06.2022 на суму 857571,37 грн; №2774 від 01.06.2022 на суму 735061,17 грн; №2413 від 10.05.2022 на суму 8333748,44 грн, №2955 від 09.06.2022 на суму 855634,10 грн; №3091 від 17.06.2022 на суму 1105485,58 грн.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Близьку за змістом позицію викладено у постановах Верховного Суду 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 915/411/19.

Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору, або була відсутня взагалі.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі договірних правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у справі, підставою для перерахування коштів згідно платіжних доручень №2773 від 01.06.2022; №2774 від 01.06.2022; №2413 від 10.05.2022; №2955 від 09.06.2022; №3091 від 17.06.2022 була оплата за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління згідно Договору №0418-03032 від 04.10.2021.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, кошти, отримані як оплата за укладеним Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0418-03032 від 04.10.2021 і набуті відповідачем за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Суд не бере до уваги решту доводів та заперечень сторін, оскільки вони не впливають на вирішення даного спору по суті.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 22.12.2022

Суддя Я.В. Маринченко