ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.12.2022 Справа № 917/1657/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавська горілчана компанія», ідентифікаційний код 43320078 (вул. Польова, 24, м. Київ, 01135)

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській і Сумській областях, ідентифікаційний код 42769539 (вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, 36014)

про зобов`язання вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська горілчана компанія» звернулась з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській і Сумській областях про зобов`язання вчинення дій.

Позивач подав суду клопотання від 13.12.2022 про відстрочення сплати судового збору. Клопотання мотивоване скрутним матеріальним станом, спричиненим військовою агресією російської федерації щодо України, також позивач зазначив, що не має можливості сплатити таку «величезну суму судового збору».

При розгляді питання про відстрочення сплати судового збору суд враховує те, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Відповідна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 0940/2276/18.

Позивач не підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, а позов безпосередньо не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Тому передбачені законом підстави для задоволення заяви про відстрочення сплати судового збору - відсутні.

Судом також враховується, що згідно з підп. 2. п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2022 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2481,00 грн). Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті за розгляд заявлених вимог має складати 2481 грн. На думку суду, судовий збір за подання позовної вказаної заяви в розмірі 2481,00 грн не є значним.

При цьому суд зазначає, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Отже, самі лише обставини, пов`язані з труднощами фінансування, відсутністю коштів на рахунку, призначених для сплати судового збору не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору. Така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.06.2022 у справі № 920/737/21.

Керуючись ст. 123, 234, 235, 254, 255 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавська горілчана компанія» про відстрочення сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Пушко І.І.