УХВАЛА

19 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/17175/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Головіна К.І.

від 12.07.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Андрієнка В.В.., Буравльов С.І., Шапрана В.В.

від 10.10.2022

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко"

до 1. Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, 2. Акціонерного товариства "Банк Альянс"

про припинення банківської гарантії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Данко" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації та Акціонерного товариства "Банк Альянс" про припинення банківської гарантії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.10.2021 вищевказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд.

За результатами розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.20222 у справі №910/17175/20 у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що банківська гарантія № 920-20/104 від 16.07.2020 не припинилася, у тому числі з підстав, визначених ст. 538 Цивільного кодексу України.

29 листопада 2022 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2022.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судового рішення Позивач визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, Позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували частину шосту статті 33, частину першу статті 24 Закону України "Про публічні закупівлі", частину 1 статті 563 Цивільного кодексу України за відсутності висновків Верховного Суду щодо питання застосування цих норм у подібних правовідносинах.

Крім того, у касаційній скарзі Позивач зазначив про порушення судами попередніх інстанцій статей 74, 86, 316 ГПК України. Позивач вважає, що суди фактично не встановили на підставі належних і допустимих доказів умови внесення забезпечення виконання договору про закупівлю, наявність повідомлення позивачу щодо внесення забезпечення виконання договору про закупівлю, алгоритми дій замовника та переможця щодо складання договору про закупівлю.

Проте Позивач посилаючись на порушення норм процесуального права (статей 74, 86, 316 ГПК України), не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, Позивачу необхідно усунути недоліки поданої ним касаційної скарги шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 у справі №910/17175/20 залишити без руху.

2. Надати Позивачу строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська