ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022р. Справа № 904/2779/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СБВ», м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак Голд» с. Чумаки

Про: стягнення 735 264, 46 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Фірма «СБВ» (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Єрмак Голд» (відповідач) про стягнення 735 264, 46грн.( в тому числі: 575 095,68 грн. основна заборгованість; 95 166,52 грн. пеня; 7 893,78грн. 3% річних та 57 108,48грн. інфляційні втрати ).Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №10/02 від 10.02.20р. (укладеним між сторонами) в частині своєчасної оплати поставленої продукції.

Ухвалою суду від 06.09.22р. відкрито провадження у справі №904/2779/22, призначено розгляд справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «Єрмак Голд» (відповідач) позов визнано частково щодо основного боргу в розмірі 575 095,68 грн. Пояснює неможливість своєчасної оплати отриманої продукції зупиненням АТ «Укрсиббанк» ( обслуговуючий банк) з 09.03.22р. та по теперішній час здійснення видаткових операцій за розрахунковими рахунками ТОВ «Єрмак Голд». Крім того, посилається на наявність форс-мажорних обставин, викликаних збройною агресію російської федерації проти України, які підтверджені ТПП України, що унеможливили своєчасне виконання грошових зобов`язань із здійснення оплати поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.20р. між ТОВ «Фірма «СБВ» (постачальник) та ТОВ «Єрмак Голд» (покупець) укладено договір поставки №10/02, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти й передавати у власність покупця продукцію згідно асортиментному переліку, зазначеному у додатку №1

до цього договору, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати таку продукцію. Найменування, ціна, кількість та дата поставки продукції погоджуються між покупцем та постачальником засобами миттєвого зв`язку (телефон, електронна пошта), але не пізніше ніж за 48 годин до дати поставки, та визначаються у видаткових накладних на кожну окрему партію продукції. (п.1.2). Згідно з п.3.1. постачальник зобов`язується забезпечити поставку замовленого покупцем обсягу продукції (кожної окремої партії) до місця поставки та в узгоджений сторонами день поставки партії продукції. Місцем поставки (передачі) продукції, є адреса місцезнаходження покупця: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки, вул. Шкільна, 20.(п.3.2). Право власності на продукцію, переходять до покупця в момент підписання уповноваженою особою за дорученням покупця видаткової накладної, під час отримання ним продукції в місці поставки (п.3.8) Відповідно до п.5.1. загальна сума договору складається з суми усіх поставлених партій продукції відповідно до видаткових накладних. Покупець на підставі виставленого постачальником рахунку оплачує кожну поставлену партію продукції протягом 7 банківських днів з дати її поставки та надання постачальником супровідних документів на дану партію продукції, передбачених розділом 4 договору (п.5.2). Відповідно до пункту 6.4 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції (партії продукції) покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості. Нарахування пені припиняється з моменту повної оплати поставленої продукції (партії продукції).(а.с. 9-12)

Сторонами підписано додаток №1 до договору поставки №10/2 від 10.02.20р., за змістом якого сторонами погоджено поставку продукції гофроящик 380Х285Х190 бур. з печ. (а.с.13). Крім того, 15.12.20р. сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки №10/02 від 10.02.20р., якою внесено зміни до п.10.1 договору та викладено вказаний пункт у наступній редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2021р.» ( а.с.14-15) . 15.12.21р. сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки №10/02 від 10.02.20р., якою внесено зміни до п.10.1 договору та викладено вказаний пункт у наступній редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2022р.» (а.с.16).

На виконання договору та додаткових угод до нього позивачем здійснено поставку продукції на загальну суму 575 095,68грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №29 від 05.03.22р. (а.с.18). Постачальником виставлено покупцю для здійснення оплати рахунок №29 від 05.03.22р. на суму 575 095,68грн. (а.с.17).

Враховуючи умови п.5.2 договору поставки №10/02 від 10.02.20р., строк оплати товару є таким, що настав (кінцевий термін 15.03.22р.).

Однак, відповідачем належним чином не виконані договірні зобов`язання та не здійснено оплату поставленої продукції у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 575 095,68грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується підписаними сторонами актами звірки взаєморозрахунків (а.с.22-24). На час вирішення спору в суді доказів сплати заборгованості сторонами не надано.

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, заборгованості з оплати поставленого товару у розмірі 575 095,68грн. підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивач провів нарахування пені за період з 18.03.22р. по 31.08.22р., розмір якої склав 95 166,52грн. Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що розрахунок пені здійснено правильно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 18.03.22р. по 31.08.22р., що складає у розмірі 7 839,78грн. та інфляційні втрати за період з квітня 2022 по липень 2022, що складає у розмірі 57 108,48грн. Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що вказані розрахунки здійснено правильно.

Стосовно дії форс мажорних обставин (військова агресія російської федерації), які на думку відповідача є підставою для звільнення його від виконання зобов`язань за договором поставки №10/02 від 10.02.20р., суд зазначає наступне.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом.

Також, п.7.1 договору передбачено обов`язок повідомити про це іншу сторону на протязі 3 днів від дати, коли такі обставини відбулися. В повідомленні має бути вказаний зміст обставин, їх характер і вплив на виконання зобов`язань за цим договором,

Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України. Так, листом від 28.02.22р. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента від 28.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану». Однак, в порушення умов п.7.1. договору, у визначені договором строки замовником належним чином не повідомлено виконавця.

Лист, оприлюднений ТПП України 28.02.22р., забезпечив можливість визнати за спрощеною процедурою факт форс-мажору. Слід зазначити, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є однією з функцій ТПП, затверджених Статутом ТПП України та Законом України «Про торгово-промислові палати України», надалі закон № 671/97-ВР. Засвідчення форс-мажорних обставин є послугою в розумінні Цивільного кодексу України (ЦК України), яку ТПП надає для фізичних та юридичних осіб. Звернення суб`єктів господарської діяльності до ТПП України за отриманням сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин є належним доказом їх засвідчення відповідно до законодавства України. Проте сертифікат про форс-мажорні обставини не є актом державного органу, який спричиняє виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін. У разі судового процесу сертифікат ТПП є лише одним із доказів, який не має наперед визначеної сили перед іншими доказами, і лише в їх сукупності на підставі наданих доказів суд приймає рішення. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин встановлюється регламентом засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, який затверджено рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 за № 44(5).Відповідно до регламенту форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб щодо кожного окремого договору, зобов`язання, контракту, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тягар доказування форс-мажорних обставин покладено на заявника, а посилання на лист не буде визнано таким.

Таким чином, сторона, що посилається на форс-мажорні обставини, повинна надати докази за чотирма складовими події «форс-мажору»: 1) подія (форс-мажорна обставина); 2) непередбачуваність обставин; 3) причинно-наслідковий зв`язок між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань; 4) неможливість виконання і альтернативного виконання.

Однак, відповідач в порушення вищенаведених норм чинного законодавства України, жодних дій для засвідчення форс-мажорних обставин не вчинив, а тому його посилання на вищенаведений лист ТПП України в якості підстави для звільнення від оплати за надані послуги є хибним.

Суд критично ставиться до посилань відповідач на відсутність можливості виконання зобов`язань з оплати поставленого товару у зв`язку з зупиненням банком (АТ «Укрсиббанк») з 09.03.22р. по теперішній час здійснення видаткових операцій за розрахунковими рахунками ТОВ «Єрмак Голд», оскільки враховуючи норми ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Зазначені положення повністю кореспондуються з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України яка визначає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, що звільняє боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості відкрити рахунок в іншій банківській установі та здійснити розрахунки з нового рахунку.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 575 095,68грн., пені у розмірі 95 166,52грн., 3% річних у розмірі 7 893,78грн., інфляційних витрати у розмірі 57 108,48грн. підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак Голд» (52020, Дніпропетровська область, Дніпрвський район, с. Чумаки, вул. Шкільна, 20, ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СБВ» (49022, м. Дніпро, вул. Повітряна, буд. 2, ): 575 095,68грн. - заборгованості, 95 166,52грн. - пені, 7 893,78грн. - 3% річних, 57 108,48грн. - інфляційних витрат та 11 028,97грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 23.12.22р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.