ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1154/20 (906/478/22)

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Макаревича В.А. , за участі секретарі судового засідання: Підгаєцької М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Комлик І.С. - ліквідатор СТОВ "Бондарівське";

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в особі ліквідатора Комлика І.С. до ОСОБА_1 (м. Київ), ОСОБА_2 (м. Київ) та ОСОБА_3 (с. Хутори-Кривошиїнецькі, Вінницька область) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства у межах справи №906/1154/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (Хмельницька область, Славутський район, с. Крупець)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка).

11.07.2022 на адресу суду від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в особі ліквідатора Комлика І.С. надійшла позовна заява №02032/2473 від 06.07.2022 до ОСОБА_1 (м. Київ), ОСОБА_2 (м. Київ) та ОСОБА_3 (с. Хутори-Кривошиїнецькі, Хмільницький район, Вінницька область) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства у межах справи №906/1154/20.

Ухвалою суду від 15.07.2022 прийнято позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в особі ліквідатора Комлика І.С. №02032/2473 від 06.07.2022 до ОСОБА_1 (м. Київ), ОСОБА_2 (м. Київ) та ОСОБА_3 (с. Хутори-Кривошиїнецькі, Хмільницький район, Вінницька область) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства для розгляду в межах справи №906/1154/20 та відкрито провадження у справі; зазначено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання суду.

31.08.2022 до суду від ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надійшли письмові пояснення у справі від 31.08.2022, у яких представник ТОВ "Суффле Агро Україна" підтримує позовну заяву ліквідатора у повному обсязі.

12.10.2022 до суду від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в особі ліквідатора Комлика І.С. надійшла уточнена заява №02-32/2572 від 07.10.2022 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства.

У судовому засіданні 15.11.2022 ліквідатор на запитання суду повідомив, що наданими до суду письмовими уточненнями позовних вимог ні предмет, ні підстави позову не змінено, а лише до справи додано додаткові докази - копії матеріалів справи №906/1154/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське".

З огляду на викладене, суд розцінив подану ліквідатором уточнену заяву №02-32/2572 від 07.10.2022, як заяву про надання додаткових доказів у справі.

Також ліквідатор повідомив, що у нього відсутні будь - які інші докази у справі. Всі наявні докази подані до матеріалів справи.

Відповідно до частини 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому слід зазначити, що 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

25.11.2022 до суду від представника ТОВ «Суффле Агро Україна» надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «Суффле Агро Україна».

Судом встановлено, що всі учасники провадження у справі повідомлені про дату, час і місце розгляду справи своєчасно та з дотриманням вимог ГПК України.

При цьому, слід зазначити, що ухвали суду, надіслані відповідачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернулися до суду із позначкою «Укрпошти»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно відповіді Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради №074/06/2-1720 від 21.09.2022 на виконання ухвали суду відповідно до відомостей, що містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» станом на 20.09.2022, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за відповідними адресами, які були повідомлені суду та за якими господарським судом надсилались ухвали суду (зокрема, ухвала суду про дату, час та місце даного судового засідання).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що явка учасників не визнавалась судом обов`язковою, керуючись ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ліквідатора в даному судовому засіданні.

Відповідачі письмових відзивів на позовну заяву не надали, у судові засідання не з`явилися.

З метою повного та всебічного розгляду справи, дослідження всіх доказів у межах провадження у справі №906/1154/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка) судом оглянуто та досліджено матеріали справи №906/1154/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (Житомирська область, Коростенський район, с.Бондарівка).

Розглянувши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2020, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (11562, Житомирська обл., Коростенський район, с. Бондарівка, вул. Миру, будинок 50-А, код 03743486); введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 07.09.2021, зокрема, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.

Згідно з частиною 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Наразі Кодекс України з процедур банкрутства поряд із відповідальністю боржника передбачає додаткову (субсидіарну) відповідальність іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

Про те, що субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійний цивільно - правовий вид відповідальності свідчить і те, що законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку особи в силу спеціального припису Кодексу України з процедур банкрутства притягуються до цивільної відповідальності у формі солідарного стягнення (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/21232/16).

Притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна доказати відсутність своєї вини.

З вищевикладеного можна дійти висновку, що після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, допоки такі особи не доведуть протилежного.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач, відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб`єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Відтак, сторона при зверненні до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства одним із повноважень ліквідатора у справі про банкрутство є аналіз фінансового стану банкрута.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, які затверджено Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (із змінами) (далі - Методичні рекомендації), об`єктом аналізу є фінансово-господарський стан підприємств, зокрема фінансові, виробничі та інвестиційні аспекти їх діяльності. Активами підприємства-боржника є ресурси, контрольовані підприємством в результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому.

У зазначених Методичних рекомендаціях доведення до банкрутства визначено як умисне, з корисних мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення уповноваженою особою дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої шкоди державі чи кредитору.

Правом ініціювати питання про притягнення до субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства закон наділяє лише ліквідатора боржника.

Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Відтак, встановлення обставин щодо наявності/відсутності ознак доведення підприємства до банкрутства, а також обов`язок доведення вини та наявність протиправної поведінки осіб, які можуть нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, покладений на ліквідатора.

Згідно до п. 4 Методичних рекомендацій, доведення до банкрутства - умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неплатоспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору.

Судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи №906/1154/20, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Бондарівське» (м. Житомир) зареєстровано 31.10.2008 Коростенською районною державною адміністрацією за юридичною адресою: 11562, Житомирська область, с. Бондарівка, вул. Миру, буд. 50-А.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10.11.2021 засновниками СТОВ «Бондарівське» є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; керівником зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 6.5 Статуту (т.2 а.с. 42 - 56) Виконавчим органом Товариства є Директор, який вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Зборів учасників.

Директор діє від імені Товариства без довіреності в межах повноважень, передбачених Контрактом та цим Статутом.

Відповідно до п.6.6 Статуту Директор Товариства, зокрема:

- діє без довіреності від імені Товариства в межах своєї компетенції, видає накази та розпорядження, у відповідності з трудовим законодавством наймає на роботу і звільняє працівників;

- в порядку та спосіб, встановлені рішенням Загальних Зборів учасників Товариства, розпоряджається майном і коштами Товариства та виступає розпорядником кредитів, представляє Товариство у відносинах з вітчизняними та зарубіжними юридичними та фізичними особами;

- укладає в Україні та за її межами договори, вчиняє інші юридичні дії та видає доручення про укладення таких договорів та представництво інтересів Товариства іншими особами;

- здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, розподіляє обов`язки керівниками структурних підрозділів і визначає їх повноваження у розв`язанні завдань діяльності Товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово господарської діяльності, проведений на замовлення розпорядника майна показав, що за період з 2017 по 2019 р.р. відбулись значні зміни показників із забезпечення зобов`язання боржника всіма активами, забезпечення зобов`язання боржника його оборотними активами та розміру чистих активів, що свідчать про наявність ознак дій з доведення до банкрутства.

Ліквідатор зазначив, що в період взяття боржником зобов`язань за договором поставки № від 01.01.2018, укладеного між СТОВ «Бондарівське» та ТОВ «Суффле Агро Україна» бездіяльність керівника та засновників спричинила до настання надкритичної неплатоспроможності і банкрутства боржника. Така бездіяльність полягає у невиконанні зобов`язань за цим договором перед ТОВ «Суффле Агро Україна» та невиконанні рішення Господарського суду Житомирської області від 01.08.2019 у справі №906/340/19, а також не вчинення будь-яких дій, спрямованих на стягнення дебіторської заборгованості, безпідставна реалізація необхідних для здійснення статутної діяльності банкрута транспортних засобів або передача їх в оренду іншим особам.

При цьому керівником підприємства протягом липня-серпня 2019 було відчужено іншим особам всі транспортні засоби боржника в кількості 19 одиниць, що призвело до стійкої неплатоспроможності боржника.

Аналізуючи за період 2017-2019 р.р. дебіторську заборгованість перед СТОВ "Бондарівське", було встановлено, що її розмір зріс на 3849,7 тис. грн та на кінець 2019 року дебіторська заборгованість становила 4029,2 грн, що демонструє вилучення грошових коштів з господарської діяльності, зумовлює зменшення фінансових ресурсів для придбання активів, сплати поточних платежів, виплати заробітної плати, тощо.

Як свідчать матеріали проведеного аналізу було встановлено відсутність вжиття будь-яких заходів керівництвом СТОВ "Бондарівське" щодо стягнення дебіторської заборгованості.

Тобто, бездіяльність керівника СТОВ "Бондарівське" щодо стягнення з дебіторів сум заборгованості та відсутність проведення претензійно-правової роботи та в межах строків позовної давності звернення до суду для стягнення заборгованості є його управлінським рішенням, яке негативно вплинуло на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призвело до фінансових збитків та втрат.

Під час проведення аналізу фінансового становища СТОВ "Бондарівське" за вказаний період встановлено, що діяльність Товариства була збитковою, доходи від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) дуже низькі та не покривали витрати.

Відповідно до звіту за результатами проведеного аналізу фінансово господарської діяльності, проведеного на замовлення розпорядника майна, вбачається, що протягом 2017-2019 р.р. керівником банкрута вчинялись дії, наслідком яких стала збиткова діяльність підприємства.

Як вбачається із Автоматизованої системи документообігу Господарського суду Житомирської області АСДС "Діловодство" у провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/340/19 за позовом ТОВ «Суффле Агро Україна» до СТОВ «Бондарівське» про стягнення 8 460 546,99 грн; рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.08.2019 у якій було встановлено, що 01.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №, згідно з п. 1.1. якого сторонами погоджено, що даний договір є змішаним договором у розумінні частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України та об`єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю та невиконання відповідачем - СТОВ «Бондарівське» умов даного договору, в результаті чого рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.08.2019 позов було частково задоволено та стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (11562, Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка, вул. Миру, буд. 50-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, ):

- 5124578,46 грн. основного боргу;

- 192144,97 грн. інфляційних нарахувань;

- 64443,33 грн. 3 % річних;

- 773319,95 грн. пені;

- 126908,20 грн судового збору.

При цьому взяття боржником зобов`язань за вказаним договором, зокрема, в тому числі сприяло настанню надкритичної неплатоспроможності і банкрутству боржника.

Невиконання зобов`язань, зокрема, за зазначеним договором перед ТОВ «Суффле Агро Україна» та невиконання рішення Господарського суду Житомирської області від 01.08.2019 у справі №906/340/19 може свідчити про бездіяльність керівника банкрута.

У судовому засіданні було досліджено наступні докази в підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.11.2021, витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 06.07.2022 та станом на 07.10.2022, реєстр вимог кредиторів, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності з додатками, повідомлення на адресу засновників та керівника, відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області та Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області, клопотання ліквідатора щодо розшуку транспортних засобів, листи-вимоги до керівника СТОВ «Бондарівське», ухвали суду у справі №906/1154/20.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що накопичення кредиторської заборгованості, укладення завідомо невигідного договору поставки та його не виконання, невжиття заходів для повернення дебіторської заборгованості, безпідставна реалізація необхідних для здійснення статутної діяльності банкрута транспортних засобів або передача їх в оренду іншим особам, негативно вплинуло на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призвело до фінансових збитків і втрат та можуть свідчити про бездіяльність та вину керівника СТОВ «Бондарівське» ОСОБА_3 за вказаний у позовній заяві період та відповідно про наявність підстав для притягнення його до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства у межах справи №906/1154/20.

Разом з тим суд враховує таке.

Як убачається з матеріалів справи №906/1154/20 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Бондарівське» (м. Житомир) зареєстровано 31.10.2008 Коростенською районною державною адміністрацією за юридичною адресою: 11562, Житомирська область, с. Бондарівка, вул. Миру, буд. 50-А.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.11.2021 керівником СТОВ «Бондарівське» був ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів справи у судовому засіданні 08.09.2022 було повідомлено про наявну інформацію від родичів відповідача ОСОБА_3 (без підтверджуючих документів) про смерть ОСОБА_3 (с. Хутори-Кривошиїнецькі, Хмільницький район, Вінницька область).

Ухвалою суду від 28.09.2022 судом зобов`язано Хмільницький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надати суду інформацію про наявність (відсутність) запису в актах цивільного стану про реєстрацію смерті фізичної особи - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

06.10.2022 від Хмільницького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду надійшла відповідь №1059-21.25-32 від 05.10.2022 (т.1 а.с. 176), у якій повідомлено про те, що у архіві відділу знаходиться актовий запис про смерть №3 від 25.01.2021, складений виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - Вінницька область, м. Хмільник.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З огляду на таке, враховуючи, що позов було заявлено, у тому числі, до ОСОБА_3 , який є стороною у даній справі та у зв`язку з його смертю (що підтверджується доказами у справі), провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 необхідно закрити .

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам у справі в частині покладення солідарно на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 6 971 412,38 грн субсидіарної відповідальності за доведення підприємства до банкрутства у межах справи № 906/1154/2, суд зазначає про наступне.

За загальним правилом, встановленим ст. 96 Цивільного кодексу України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Частиною 1 ст. 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За приписами ч. 1-2 ст. 211 Господарського кодексу України, засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству. Власники майна державного (комунального) або приватного підприємства, засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, що виявився неплатоспроможним боржником, кредитори та інші особи в межах заходів щодо запобігання банкрутству вказаного суб`єкта можуть подати йому фінансову допомогу в розмірі, достатньому для погашення його зобов`язань перед кредиторами, включаючи зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та відновлення платоспроможності цього суб`єкта (досудова санація).

Частиною 1 ст. 215 Господарського кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства

Відповідно до статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями

Отже, відповідно до вищевикладеного за господарське правопорушення у вигляді доведення до банкрутства (стану неплатоспроможності та неможливості задовольнити вимоги кредиторів) засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника.

Тобто, при вирішенні питання наявності або відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (керівника) боржника необхідно встановити склад такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредиторів на задоволення їх вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів. На відміну від Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у положеннях яких законодавець чітко визначив диспозицію кримінального та адміністративного порушення з доведення до банкрутства та фіктивного банкрутства, ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство (ч. 2 ст. 61 КУзПБ) має власну диспозицію (зміст) правопорушення: "банкрутство боржника з вини його засновників чи інших осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника…". Однак, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення. При вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України та підстави для порушення справи про банкрутство (ст. 1, ч. 3 ст. 10, ст. 11 Закону про банкрутство), з огляду на які такими діями можуть бути:

1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях;

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі №902/318/16.

Окремо слід відзначити, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії суб`єктів відповідальності, які належать до ризиків підприємницької діяльності, від винних дій таких суб`єктів, що мали наслідком настання неплатоспроможності боржника та відсутність активів на задоволення вимог кредиторів (ст. 42 Господарського кодексу України).

На ліквідатора відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства). Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.

Визначальним для цієї відповідальності є доведення ліквідатором причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю цих осіб та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів).

Як було зазначено вище та свідчать матеріали справи №906/1154/20, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Бондарівське» (м. Житомир) зареєстровано 31.10.2008 Коростенською районною державною адміністрацією за юридичною адресою: 11562, Житомирська область, с. Бондарівка, вул. Миру, буд. 50-А.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10.11.2021 засновниками СТОВ «Бондарівське» є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5.2 Статуту (т.2 а.с. 42 - 56), учасники Товариства мають право:

- брати участь в управлінні справами Товариства в порядку, передбаченому цим Статутом;

- брати участь у розподілі прибутку і одержувати його частину (дивіденди);

- вийти в установленому порядку з Товариства ;

- одержувати інформацію про діяльність Товариства і знайомитися на вимогу з річними балансами, звітами, протоколами зборів.

Учасники Товариства зобов`язані (п. 5.3 Статуту):

- виконувати Статут, а також рішення Загальних Зборів учасників;

- виконувати свої обов`язки перед Товариством, в тому числі пов`язані з майновою участю, а також вносити у встановленому порядку і в строки, передбачені цим Статутом, свої вклади;

- не розголошувати комерційну таємницю, а також інші відомості про діяльність Товариства, які носять конфіденційний характер.

Вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників. Вони складаються з учасників або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними, або призначаються на певний термін (п. 6.1 Статуту).

Слід звернути увагу, що субсидіарна відповідальність це самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності вини вказаних осіб у доведенні боржника до стану неплатоспроможності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до справи доказів умисних дій (бездіяльності) засновників СТОВ «Бондарівське» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо настання надкритичної неплатоспроможності і банкрутства боржника, відсутні належні докази, які б свідчили про те, що засновники СТОВ «Бондарівське» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 умисно приймали рішення, що спрямовані на зменшення активів підприємства та відсутні належні докази або обґрунтовані пояснення на підтвердження вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в умисному доведенні СТОВ «Бондарівське» до банкрутства.

Відповідно до частинами 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частинами 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-1У суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії".). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши в сукупності всі надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора СТОВ «Бондарівське» в частині покладення солідарно на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягненні солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 6 971 412,38 грн субсидіарної відповідальності за доведення підприємства до банкрутства у межах справи № 906/1154/20.

Крім того, додатковою підставою для відмови у задоволенні позовної заяви є таке.

Подавати заяви до осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства наділений виключно ліквідатор банкрута.

Заява про покладення субсидіарної відповідальності може бути подана ліквідатором до суду у разі, коли буде встановлена недостатність майна боржника для повного задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

З наведеного слідує, що ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 906/904/16).

Як убачається з матеріалів справи з позовною заявою про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 (м. Київ), ОСОБА_2 (м. Київ) та ОСОБА_3 (с. Хутори-Кривошиїнецькі, Хмільницький район, Вінницька область) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства у межах справи №906/1154/20 ліквідатор звернувся 11.07.2022, обґрунтовуючи її подання необхідністю захисту інтересів кредиторів.

При зверненні із заявою до суду ліквідатор зазначив суму вимог до відповідачів 6 971 412,38 грн.

При цьому, слід зазначити, що розмір суми субсидіарної відповідальності визначається, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою (Постанова Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 923/862/15).

Як вбачається із Автоматизованої системи документообігу Господарського суду Житомирської області АСДС "Діловодство" та було встановлено судом, у провадженні Господарського суду Житомирської області перебувають справи №906/1154/20 (906/1167/22) за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" до ОСОБА_2 (м. Київ) про стягнення 531000 грн у межах справи №906/1154/20 та справа №906/1154/20 (906/1168/22) за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" (м. Вінниця) про стягнення 2 596 012,20 грн у межах справи №906/1154/20.

Також. як убачається з ухвали Господарського суду Житомирської області від 19.11.2021 у справі №906/1154/20 в ході проведення ліквідаційної процедури судом було встановлено, що Головним управлінням Держспоживслужби в Житомирській області у відповіді від 13.10.2020 №04-00/3891 на запит ліквідатора Комлика І.С. повідомлено, що згідно уніфікованої бази даних за СТОВ "Бондарівське" зареєстровано 11 одиниць сільськогосподарської техніки, яка на даний час знаходиться під арештом згідно рішення суду.

Протягом трьох останніх років зареєстрована сільськогосподарська техніка з обліку не знімалася.

Згідно доданого витягу з електронної бази до відповіді від 13.10.2020 №04-00/3891 за банкрутом зареєстрована наступна сільськогосподарська техніка:

- Трактор колісний Т-150К, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1992;

- Трактор колісний МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 1990;

- Трактор колісний ЭО-2621, номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1989;

- Трактор колісний МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску 1992;

- Трактор колісний МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 1987;

- причіп 2ПТС 4, номерний знак НОМЕР_6 , рік випуску 1989;

- Трактор колісний ЮМЗ-6, номерний знак НОМЕР_7 , рік випуску 1986;

- Причіп 2ПТС 4, номерний знак НОМЕР_8 , рік випуску 1987;

- Причіп 1ПТС -9, номерний знак НОМЕР_9 , рік випуску 1986;

- Самохідне шасі, Т-16, рік випуску 1986;

- Трактор колісний ЮМЗ-6, номерний знак НОМЕР_10 , рік випуску 1989.

Оскільки місцезнаходження всього зазначеного майна невідоме, майно жодного разу не було виявлено під час ліквідаційної процедури, а ліквідатор був позбавлений можливості сформувати ліквідаційну масу та здійснювати подальші дії щодо реалізації активів банкрута, ліквідатором подано до суду відповідне клопотання до господарського суду вих.№02-32/2000 від 21.10.2021 про оголошення в розшук відповідних транспортних засобів.

Ухвалою від 19.11.2021 Господарським судом Житомирської області було задоволено клопотання ліквідатора та оголошено в розшук вищезазначені транспортні засоби.

Станом на день розгляду справи будь - якої інформації щодо встановлення місцезнаходження, затримання вищезазначених транспортних засобів або доказів завершення їх розшуку до суду не надійшло.

Отже, судом встановлено, що на даний час ліквідатором не завершено формування ліквідаційної маси Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" у справі №906/1154/22.

Зазначене свідчить, що ліквідатором остаточно не сформовано ліквідаційну масу та не визначено підсумкову суму, на підставі якої можна встановити розмір субсидіарної відповідальності, який має бути визначено на момент подачі позову про притягнення до субсидіарної відповідальності.

Відтак, пред`явити вимогу до засновників (учасників, акціонерів), керівника можливо лише після вчинення ліквідатором усієї повноти дій, спрямованих на виявлення та реалізацію активів боржника. Якщо в результаті реалізації коштів недостатньо для задоволення вимог кредиторів, то в ліквідатора виникає право на пред`явлення субсидіарної вимоги.

З огляду на зазначене, враховуючи, що в ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" на даний час не наступив момент, з настанням якого виникає право на пред`явлення субсидіарної вимоги, суд дійшов висновку, що позов ліквідатора не підлягає задоволенню

Керуючись ч. 6 ст. 12, п. 6 ст. 231, ст.ст. 233, 238, 240 - 241 Господарського процесуального кодексу України ГПК України, ст.7, ч.2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині покладення субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягнення солідарно з ОСОБА_3 6 971 412,38 грн субсидіарної відповідальності за доведення підприємства до банкрутства у межах справи № 906/1154/20.

2. Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора СТОВ «Бондарівське» в частині покладення солідарно на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 субсидіарної відповідальноcті за зобов`язаннями Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 6 971 412,38 грн субсидіарної відповідальності за доведення підприємства до банкрутства у межах справи № 906/1154/20.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: //court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 21.12.22

Суддя Макаревич В.А.

Список розсилки:

1 - в справу

2 - ТОВ "Суффле Агро Україна" - на електронну пошту

та на адр.: 30068, Хмельницька область, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43 (рек.)

3 - СТОВ "Бондарівське" - 11562, Житомирська обл., Коростенський район, с. Бондарівка, вул. Миру, буд. 50-А - прост

4 - ГУ ДПС у Житомирській області - Електронна пошта: на ел. адресу;

5 - арбітражному керуючому Комлик І. С. на електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_3

6 - ГУ ПФУ у Житомирській області - на електронну пошту

7 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) - реком.

8 - ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 - прост.

9 - ОСОБА_5 - АДРЕСА_3 - прост

10- ПП "Черняхівська аграрна група" - елкт.адр.: - на електр.пошт.

11- ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 (рек.)

12- ОСОБА_2 - АДРЕСА_5 (рек.)