РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2022Справа № 910/8137/22
Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №910/8137/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рис Груп» (68303, Одеська обл., м. Кілія, вул. Челюскіна, 14)

До Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 32)

Про стягнення заборгованості у розмірі 641 400, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "Рис Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу " про стягнення заборгованості у розмірі 641 400, 00 грн за Договором №153-1/2020-Ф поставки зерна майбутнього врожаю від 11.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 залишено позовну заяву ТОВ "Рис Груп" без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.

16.09.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява, якою він усунув недоліки позовної заяви.

Інших клопотань чи заяв, зокрема по суті справи, від сторін до суду не надходило.

Ухвалою суду від 21.09.2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Від сторін ніяких заяв по суті спору, окрім позовної заяви не поступало, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

11.03.2020 між ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", як замовником, та ТОВ "Рис Груп", як покупцем, укладено договір №153-1/2020-Ф поставки зерна майбутнього врожаю (далі - "договір").

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє, а покупець приймає та оплачує сільськогосподарську продукцію власного виробництва (українського походження), найменування, кількість та якість товару згідно до специфікації (додаток до цього договору, що є його невід`ємною частиною).

Пунктом 2.1. договору визначено, що термін поставки товару до 30.09.2020 (або згідно специфікації).

Відповідно до пункту 2.5. поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання видаткової накладної сторонами та надання постачальником наступних документів:

- видаткова накладна, виписана на відповідну партію товару.

Пункт 3.1. договору - сторони погодили, що вартість товару узгоджується сторонами у протоколі визначення договірної ціни (Додаток №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною).

Відповідно до пункту 3.2. договору загальна вартість договору (загальна вартість товару) визначається шляхом множення кількості поставленого товару (в метричних тонах) на вартість однієї метричної тони визначеної в цьому договорі.

Пунктом 3.3.1. договору визначено, що покупець здійснює попередню оплату товару у наступному порядку:

- покупець, до 20.03.2020 року, здійснює перший транш попередньої оплати у розмірі 200 000, 00 грн за товар, що поставляється згідно додатків до договору;

- покупець, до 15.04.2020 року, здійснює другий транш попередньої оплати у розмірі 85 000, 00 грн (з ПДВ) за товар, що поставляється згідно додатків до договору;

- покупець, до 15.05.2020 року, здійснює третій транш попередньої оплати у розмірі 85 000, 00 грн (з ПДВ) за товар, що поставляється згідно додатків до договору;

- покупець, до 15.06.2020 року, здійснює четвертий транш попередньої оплати у розмірі 85 000, 00 грн (з ПДВ) за товар, що поставляється згідно додатків до договору;

- покупець, до 15.07.2020 року, здійснює п`ятий транш попередньої оплати у розмірі 85 000, 00 грн (з ПДВ) за товар, що поставляється згідно додатків до договору;

- покупець, до 15.08.2020 року, здійснює шостий транш попередньої оплати у розмірі 101 400, 00 грн (з ПДВ) за товар, що поставляється згідно додатків до договору.

Загальний розмір попередньої оплати відповідно до п.3.3.1. договору становить 641 400, 00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний поставити, а покупець прийняти сільськогосподарську продукцію передбачену п. 1 договору, в строки зазначені в специфікації (додаток до договору).

Відповідно до п. 8.6. договору строк дії договору: з дати набуття чинності до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором до моменту їх повного та належного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

Додатком №1 від 11.03.2020 до договору сторони дійшли згоди, що ринкова ціна товару на дату укладення договору становить:

- озима пшениця 4800, 00 грн/т

- озимий ячмінь 4500, 00 грн/т

Відповідно до специфікації на товар, що поставляється (додаток №2), на умовах договору підлягає поставці товар в асортименті:

- озима пшениця кількістю 169, 75 т, загальною вартістю 679 000, 00 грн;

- озимий ячмінь кількістю 632, 00 т, загальною вартістю 2 370 000, 00 грн.

Загальна вартість товару, що поставляється становить 3 658 800, 00 грн. Термін поставки товару: 30.09.2020 (пункти 2,3 специфікації).

На виконання пункту 3.3.1. договору позивач перерахував на користь відповідача попередню оплату у розмірі 641 400, 00 грн:

(1) Відповідно до платіжного доручення №136 від 19.03.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 200 000, 00 грн. Призначення платежу: «Перший транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

(2) Відповідно до платіжного доручення №160 від 14.04.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 85 000, 00 грн. Призначення платежу: «Другий транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

(3) Відповідно до платіжного доручення №291 від 13.05.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 85 000, 00 грн. Призначення платежу: «Третій транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

(4) Відповідно до платіжного доручення №341 від 05.06.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 85 000, 00 грн. Призначення платежу: «Четвертий транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

(5) Відповідно до платіжного доручення №355 від 22.06.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 85 000, 00 грн. Призначення платежу: «П`ятий транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

(6) Відповідно до платіжного доручення №448 від 17.08.2020 ТОВ «Рис Груп» перерахувало ДП «ЦСЕНСМ» 101 400, 00 грн. Призначення платежу: «Шостий транш зг. договору №153-1/2020-Ф від 11.03.2020».

Позивач вказує, що покладені на нього обов`язки в частині здійснення попередньої оплати за договором ним виконано у повному обсязі, що підтверджується відповідними доказами, наданими до матеріалів справи, однак, відповідач всупереч умов договору взяті на себе зобов`язання в частині поставки товару не виконав, товар не поставив, попередню оплату не повернув, що стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду із вимогою про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 641 400, 00 грн.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів (попередньої оплати) у розмірі 641 400, 00 грн внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку з поставки обумовленого товару.

Юридичними підставами позову є статті 173, 181, 193, 230, 265 Господарського кодексу України, статті 11, 202, 509, 525, 549, 599, 610, 611, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України.

Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині поставки сільськогосподарської продукції.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки зерна майбутнього врожаю в частині поставки сільськогосподарської продукції у строк до 30.09.2020. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 641 400, 00 грн.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

21.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Означеною ухвалою, суд запропонував відповідачеві надати до суду відзив впродовж 15 днів з дня вручення ухвали від 21.09.2022 .

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Ухвалу про відкриття провадження від 21.09.2022 направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення №01 2 отримано відповідачем 29.09.2022.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/8137/22 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи були порушені відповідачем обов`язки з поставки товару за договором?

- Чи є підстави для повернення попередньої оплати?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про порушення відповідачем своїх обов`язків.

Позивач стверджує, що відповідач не поставив товар за договором у визначений строк.

Суд погоджується з цими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи (договору, специфікації від 11.03.2020 до договору, платіжних доручень) вбачається, що у відповідача виник обов`язок поставити товар в строк до 30.09.2020.

Доказів виконання зазначеного обов`язку відповідачем (доказів поставки товару) відповідачем не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив свій обов`язок з поставки товару за договором.

Висновок суду про наявність підстав для повернення попередньої оплати.

Позивач стверджує про відповідач зобов`язаний повернути йому попередню оплату. Суд погоджується з даними твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (стаття 193 ГК України).

Згідно з частиною другою статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Встановлення судом факту прострочення виконання зобов`язання в частині поставки товару у строк, встановлений специфікацією до договору, є підставою для повернення відповідачем суми попередньої оплати у розмірі 641 400,00 грн.

VI. Розподіл судових витрат.

Позивач просить покласти на відповідача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 9 621, 00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500, 00 грн та 4% (24 576, 00 грн гонорару успіху) від суми позову.

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості позивачем до матеріалів справи додані такі документи:

- копія договору про надання правової допомоги (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04 серпня 2022 року серії ВН №1169103;

- копія додаткової угоди №1 від 14.03.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

- копія акту прийому-передачі наданих послуг від 18 квітня 2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року;

З вказаних вище документів вбачається, що розмір наданих адвокатом послуг у зв`язку з виникненням даного спору складає 13 500, 00 грн.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Згідно із статтею 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи відповідач фактично не надав.

Додатково суд зазначає, що відповідно до частини 7 додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року сторони дійшли згоди, беручи складний фінансовий стан клієнта, скрутне матеріальне становище, та визначили, що витрати на надану правову (правничу) допомогу (гонорар) (остаточна сума гонорару узгоджується сторонами після підписання акту прийому-передачі послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/21 від 01 грудня 2021 року сплачується на розрахунковий рахунок Бюро впродовж 30 календарних днів з моменту винесення рішення Господарським судом м. Києва або з дати набрання законної сили такого рішення (за домовленістю сторін).

Отже, вбачається, що оплата послуг адвоката не настала та підлягає сплаті впродовж 30 календарних днів з моменту винесення рішення Господарським судом міста Києва.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19).

Тобто вказана судова практика є незмінною.

Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін, відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 13 500, 00 грн.

Що ж до "гонорару успіху" у розмірі 24 576, 00 грн (4% від ціни позову), то слід зазначити таке.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72) [пункти 5.34, 5.40, 5.41, 5.42, 5.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18].

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує зазначену судову практику у вирішення питання щодо стягнення "гонорару успіху".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 24 576, 00 грн (4% від ціни позову), такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату (зокрема, справа не є складною, а результат вирішення справи щодо стягнення заборгованості як попередньої оплати за непоставлений товар, є передбачуваним, а отже не може йтися про варіативність результату вирішення спору, яка залежить від професійності надання правової допомоги, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, тому у цій частині клопотання позивача про покладення таких витрат на професійну правничу допомогу на відповідача задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 621, 00 грн суд покладає на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис Груп" до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення 641 400, 00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 32; ідентифікаційний код: 37884028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис Груп" (68303, Одеська обл., м. Кілія, вул. Челюскіна, 14; ідентифікаційний код: 42914195) 641 400 (шістсот сорок одну тисячу чотириста гривень), 00 коп попередньої оплати, 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень), 00 коп витрат на професійну правничу допомогу та 9 621 (дев`ять тисяч шістсот двадцять одну гривню), 00 коп судового збору.

3. У задоволенні клопотання про покладення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 576, 00 грн як "гонорару успіху" на відповідача - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких