ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"01" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа №907/619/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс, м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, м. Київ

до відповідача Фізичної особи підприємця Михалчича Володимира Володимировича, с. Кричово Тячівського району Закарпатської області

з участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича, м. Ужгород Закарпатської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Месарі, м. Миколаїв, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, м. Київ, ОСОБА_1 , смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, Михалчича (Пронемберна) Володимира Миколайовича, м. Ужгород Закарпатської області

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (з урахуванням заяви про зміну предмета позову),

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача Борсенко О.В., адвокат, ордер серії АО №1067496 від 18.08.2022

Відповідача Митровка Я.В., адвокат, ордер серії АО №1026472 від 24.03.2021

Третьої особи на стороні позивача не з`явився

Третіх осіб на стороні відповідача не з`явилися

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача 1 Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича, м. Ужгород Закарпатської області та до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Месарі, м. Миколаїв про припинення та визнання права власності, скасування рішень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2020 відкрито провадження у справі №907/619/20 в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області; підготовче засідання призначено на 24.12.2020. Явку уповноважених представників учасників процесу у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачам строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачам відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву. Встановлено третій особі строк для надання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали.

Ухвалами суду від 24.12.2020, 02.02.2021, 23.02.2021, 24.03.2021, 29.04.2021, 18.05.2021, 29.06.2021, 26.08.2021, 17.09.2021, 04.10.2021, 20.10.2021, 26.11.2021, 14.12.2021, 24.01.2022, 10.02.2022, 01.03.2022, 12.05.2022, 30.05.2022, 15.06.2022, 04.08.2022, 21.09.2022 та 10.10.2022 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 23.02.2021 до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород, змінивши його процесуальний статус у даній справі із третьої особи на відповідача 3, та ОСОБА_2 , с. Кричово Тячівського району Закарпатської області, присвоївши йому статус відповідача 4.

Ухвалою суду від 12.05.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача 4 про закриття провадження в даній справі в частині позовних вимог до відповідача 4 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30.05.2022 прийнято до розгляду та задоволено заяву представника позивача про зміну предмета позову б/н від 27.05.2022 (вх. №02.3.1-02/2670/22 від 30.05.2022), якою останній просить витребувати від Фізичної особи підприємця Михалчича Володимира Володимировича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку площею 0,8743 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :21:001:0490, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8744 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :21:001:0491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8638 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :21:001:0492, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8639 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :21:001:0493, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Ухвалою суду від 04.08.2022 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, м. Київ та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 4 Товариство з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, м. Київ, ОСОБА_1 , смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , м. Ужгород Закарпатської області.

Ухвалою суду від 22.08.2022 визнано необґрунтованим відвід судді Пригари Л.І. від розгляду справи №907/619/20; провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою господарського суду від 26.08.2022 у справі №907/619/20 (суддя Лучко Р.М.) відмовлено в задоволенні заяви третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 4 ОСОБА_4 про відвід судді Пригари Л.І. від розгляду справи №907/619/20.

Ухвалою суду від 01.09.2022 поновлено провадження у справі №907/619/20 та призначено підготовче засідання на 21.09.2022.

Ухвалою суду від 10.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача 4 б/н від 20.09.2022 (вх. №02.3.1-02/4873/22 від 20.09.2022) про призначення колегіального розгляду даної справи, здійснено заміну відповідача 4 ОСОБА_2 на належного відповідача Фізичну особу-підприємця Михалчича Володимира Володимировича; виключено зі складу відповідачів Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича, Товариство з обмеженою відповідальністю "Месарі" та Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яких одночасно залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.11.2022 закрито підготовче провадження у справі №907/619/20 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 01.12.2022. Явка уповноважених представників учасників процесу судом визнана на власний розсуд.

Треті особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи по суті, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду від 03.11.2022 явка учасників справи в судове засідання 01.12.2022 судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі третіх осіб за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що між ним та AT Дельта Банк 06.12.2013 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, пунктом 1.1. якого передбачено, що позивач (іпотекодавець) передав, а іпотекодержатель (банк) прийняв у власність за вартістю і на умовах, визначених цим Договором, належне іпотекодавцю на праві приватної власності майно, а саме, будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., що знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; земельну ділянку загальною площею 1,7487 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :21:001:0350, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; земельну ділянку загальною площею 1,7277 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, кадастровий номер: :21:001:0351, цільове призначення - для розміщення та експлуатації машинобудівної та іншої промисловості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Як вказує позивач, перехід права власності на зазначене нерухоме майно до АТ Дельта Банк підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2013.

У подальшому, 01.09.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром О.І. прийнято наступні рішення щодо зазначеного нерухомого майна: - про проведення державної реєстрації права власності №31194010, відповідно до якого право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :21:001:0350, реєстраційний номер об`єкта: 01, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп; - про проведення державної реєстрації права власності №31193832, відповідно до якого право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :21:001:0351, реєстраційний номер об`єкта: 01, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп; - про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №31194254, на підставі якого проведено державну реєстрацію припинення права власності на будівлі з реєстраційним номером 01, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, та належали на праві приватної власності ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс та ПАТ Дельта Банк, у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна загальною площею 14 193,5 кв.м.; - рішення №31194197 про проведення державної реєстрації погашення права власності на будівлі з реєстраційним номером 01, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп.

Представник позивача звертає увагу на те, що вищевказані реєстраційні дії були проведені нотаріусом на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 19.05.2016 у справі №357/4963/14 за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22.09.2015 у справі за позовом ТОВ Елізіон Груп до ПАТ Дельта Банк про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350 та земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351 за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, а також довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №365/02-35 від 29.08.2016, на підставі якої прийнято рішення про закриття та погашення об`єкта нерухомого майна №01.

Надалі, як стверджує позивач, між ТОВ Елізіон Груп, як продавцем, та ТОВ Месарі, як покупцем, було укладено два договори купівлі-продажу, зареєстровані за №1047 та №1048 відповідно, предметом яких виступали земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0350 та :21:001:0351. При цьому, обидва договори містять посилання на те, що земельна ділянка, яка відчужується, належить продавцю на праві власності на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 19.05.2016 у справі №357/4963-14.

08.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. прийнято рішення №31301395 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта: 01, а також рішення №31301495 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351, за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта: 01, за ТОВ Месарі.

Позивач зазначає, що згідно з повідомленням Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2017 №01-10/85, до вказаного суду справа за позовом ТОВ Елізіон Груп до ПАТ Дельта Банк про визнання права власності не надходила, судом не реєструвалась та не розглядалась. Також матеріалами службової перевірки Апеляційного суду Київської області підтверджується, що справа №357/4963/14 до такого суду не надходила, не реєструвалась та не розглядалась. За заявою ПАТ Дельта Банк 20.10.2016 було зареєстровано кримінальне провадження №0006882 за фактом використання завідомо підробленого офіційного документу, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Водночас позивач наголошує, що за змістом повідомлення Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 03.07.2017, таким підприємством роботи з технічної інвентаризації нерухомого майна за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, не проводились, а документи щодо такого майна не видавались.

Таким чином, позивач стверджує, що всі реєстраційні дії щодо вищезазначеного нерухомого майна проводились у відповідності до неіснуючого рішення суду та підробленої довідки підприємства технічної інвентаризації, які є нікчемними, із огляду на що не могли бути підставами для вчинення реєстраційних дій. Вказує, що такі обставини були встановлені та констатовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення. Наведеним рішенням адміністративного суду, зокрема, були визнані протиправними та скасовані рішення і записи, які були вчинені державними реєстраторами щодо земельних ділянок та нерухомого майна, розміщеного на таких ділянках.

Також позивач зазначає, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0350 та :21:001:0351 були арештовані на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області у справі №907/669/16 від 28.10.2016, котра була виконана міським відділом ДВС Ужгородського ГТУЮ у Закарпатській області 04.11.2016 року, про що внесено записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно за №72568989 та №72569570. Як стверджує позивач, накладений арешт, згідно із повідомленням органу ДВС, останнім не знімався.

Позивач звертає увагу, що в подальшому ТОВ Месарі здійснило розподіл спірних земельних ділянок загальною площею 3,4764 га, внаслідок чого утворилося 4 земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492 та :21:001:0493, а приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Парамоновим О.В. проведено реєстрацію речових прав на такі ділянки.

Наголошує позивач також і на тому, що всі наступні рішення та записи, вчинені приватним нотаріусом Парамоновим О.В. та органами Держгеокадастру в Закарпатській області щодо спірних земельних ділянок, в тому числі щодо їх поділу та реєстрації, на підставі заяв ТОВ Месарі є похідними від рішень і реєстраційних дій, прийнятих та вчинених на підставі неіснуючого рішення суду та підробленої довідки підприємства технічної інвентаризації, а тому, не можуть породжувати правових наслідків.

Із огляду на вищенаведене, позивач вважає, що всі рішення щодо поділу та реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки є неправомірними та похідними від попередніх рішень і записів, які були скасовані в судовому порядку.

Водночас зазначає, що після виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права ПАТ Дельта Банк на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., що розташовані за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2) були відновлені.

Надалі позивач за результатами електронного аукціону придбав у ПАТ Дельта Банк вищевказане нерухоме майно та майнові права на земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0350 та :21:001:0351 на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 05.02.2020 та посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за №301 та №302, внаслідок чого став правонаступником банку щодо всіх прав на зазначене в договорах нерухоме майно.

Враховуючи викладені обставини, позивач стверджує, що його порушені права із приводу набуття нерухомого майна та земельних ділянок, на яких таке розміщено, підлягають захисту шляхом визнання незаконними та скасування всіх рішень щодо поділу та державної реєстрації речових прав на такі земельні ділянки, а також визнання за позивачем права власності на вказані земельні ділянки. Додатково позивач наголошував на необхідності припинення всіх речових прав та обтяжень, які були зареєстровані після поділу земельних ділянок.

У зв`язку із отриманням відомостей про те, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 , позивач просив суд залучити останнього до участі в справі в якості співвідповідача.

Заявою про зміну предмета позову б/н від 27.05.2022 (вх. №02.3.1-02/2670/22 від 30.05.2022), представник позивача, із покликанням на те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із захистом позивачем своїх прав та охоронюваних інтересів, набутих на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна та майнових прав, укладених 05.02.2020, просить витребувати від Фізичної особи підприємця Михалчича Володимира Володимировича нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, земельну ділянку площею 0,8743 га, з кадастровим номером :21:001:0490, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; земельну ділянку площею 0,8744 га, з кадастровим номером :21:001:0491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; земельну ділянку площею 0,8638 га, з кадастровим номером :21:001:0492, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; земельну ділянку площею 0,8639 га, з кадастровим номером :21:001:0493, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

В наданих поясненнях представник позивача зауважив, що ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс використовується придбане ним нерухоме майно в господарській діяльності, останнє є титульним володільцем нерухомого майна та фактичним володільцем земельних ділянок, на яких така нерухомість знаходиться. Також заперечив щодо доводів відповідача про неможливість витребування від нього земельних ділянок з тих підстав, що останній є добросовісним набувачем такого майна, стверджуючи, що ФОП Михалчич В.В. не може бути добросовісним набувачем у спірних правовідносинах, оскільки ОСОБА_1 є бабусею відповідача та тещею ОСОБА_5 , а останній є батьком відповідача. Зазначає, що продавець, представник продавця та покупець за Договорами купівлі-продажу від 29.05.2017 перебували у родинних відносинах, про що не могли не знати, укладаючи вищевказані правочини.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву б/н від 26.03.2021 (вх. №02.3.1-02/2306/21 від 26.03.2021), в якому, зокрема, зазначає, що позивач звернувся до суду за захистом права власності, яке йому не належить, оскільки таким імовірно володіє ПАТ Дельта Банк.

На переконання представника відповідача, ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс не наведено норми матеріального права в обґрунтування підстав позову, а також обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки на спірні правовідносини поширюються гарантії, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, котрі діють щодо відповідача як добросовісного набувача спірних земельних ділянок. Покликаючись на те, що відповідач у даній справі є фізичною особою, яка не перебуває в господарських відносинах із позивачем та не є фізичною особою-підприємцем, представник відповідача наголошує, що вказаний спір не підвідомчий господарському суду. Також зазначає про те, що позивач, укладаючи 05.02.2020 з ПАТ Дельта Банк договори купівлі-продажу майнових прав, знав про можливе порушення прав останнього відповідачем у справі, як учасник справи №907/669/16, що розглядається Господарським судом Закарпатської області, до якої відповідача було залучено ухвалою суду від 20.07.2017 року в якості третьої особи. Водночас за твердженням представника відповідача, позов у даній справі було пред`явлено лише 09.09.2020, тобто більше, аніж через 3 роки після того, як ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс дізналося про особу, яка ймовірно порушила його право власності на спірні земельні ділянки, що, у свою чергу, є підставою для застосування наслідків спливу позовної давності в межах наявних спірних правовідносин.

У поданих суду додаткових поясненнях б/н від 25.06.2021 (вх. №02.3.1-02/4741/21 від 29.06.2021) представник відповідача, покликаючись на висновки Верховного Суду, зазначив, що укладення договору купівлі майнових прав щодо нерухомого майна, яке є відмінним від права власності від 05.02.2020 не доводить наявність у позивача права власності на нерухоме майно, а відтак, - і права на захист такого в судовому порядку.

У додаткових поясненнях б/н від 13.06.2022 (вх. №02.3.1-02/2970/22 від 14.06.2022) представником відповідача наведені заперечення щодо заявлених позовних вимог з урахуванням зміненого позивачем предмета позову. Зокрема, зазначає про те, що підставою позову не є та обставина, що позивач має право власності на спірні земельні ділянки. Вказує представник відповідача і на те, що договір купівлі майнових прав щодо нерухомого майна, яке є відмінним від права власності, що був укладений позивачем та ПАТ Дельта Банк 05.02.2020, яким обґрунтовано право звернення до суду, не доводить наявність у позивача права власності на спірні земельні ділянки.

Також відповідач стверджує, що ПАТ Дельта Банк на момент укладення договору купівлі майнових прав щодо нерухомого майна не мав зареєстрованого права власності на такі ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, бо такі права були зареєстровані за відповідачем. Зауважує, що майнові права, які були придбані позивачем за зазначеним договором, стосувались земельних ділянок з кадастровими номерами :21:001:0350 та :21:001:0351, а не тих, які зареєстровані на праві власності за відповідачем. Також вказує, що позивач, змінивши предмет позову, не врахував, що такий не містить обставин, якими могла б обґрунтовуватись вимога щодо витребування спірних земельних ділянок з урахуванням положень ст. 388 Цивільного кодексу України. Представник відповідача заперечує можливість витребування спірних земельних ділянок у ОСОБА_2 , оскільки такі були придбані останнім у порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2017 у справі №308/2429/17. Зазначає, що позивачем не обґрунтовувались обставини позову положеннями ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, відтак, наведені норми не можуть застосовуватись при вирішенні даного спору, бо на спірних земельних ділянках відсутні будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., про які йдеться у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020, підтвердженням чого є висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи №553/04-22 від 10.05.2022, долучений до матеріалів справи. Зазначає, що в Договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020 тільки стверджується, що нерухоме майно знаходиться на земельних ділянках із кадастровими номерами, що були зареєстровані за відповідачем та є предметом спору в даній справі. Представник відповідача наголошує, що оскільки на момент укладення такого договору купівлі-продажу нерухомого майна у продавця були відсутні зареєстровані речові права на спірні земельні ділянки, оскільки такі були зареєстровані за відповідачем, то такі права не могли перейти до позивача, про що сторонам договору було відомо на момент його укладення.

У надісланих на електронну адресу суду додаткових поясненнях від 07.10.2022 представник відповідача зазначає про те, що позивач будь-якої господарської діяльності на спірних земельних ділянках не здійснює, і доказів на підтвердження стверджуваних фактичних обставин останнім не надано. Спірні земельні ділянки знаходяться у володінні та користуванні ОСОБА_2 , зареєстровані за ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказує представник відповідача також і на те, що на спірних земельних ділянках відсутні будівлі, які могли б використовуватися у господарській діяльності будь-якого суб`єкта. Вказане, на його переконання, випливає із наявного в матеріалах справи експертного висновку, де, зокрема, міститься інформація про те, що будівель, які належать до комплексу будівель позивача, зазначених у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020, на спірних земельних ділянках немає.

Представник відповідача стверджує, що в силу реєстраційного посвідчення володіння нерухомим майном, володільцем таких земельних ділянок є саме ОСОБА_2 . Крім того, зазначає, що твердження позивача про володіння спірними земельними ділянками (мається на увазі володіння як фактичний стан) входять у суперечність із заявленою ним віндикаційною вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представник відповідача наголошує, що позивачем обставини заявлених позовних вимог не обґрунтовувались положеннями ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, і вказані норми права не підлягають до застосування в даній справі, бо на спірних земельних ділянках відсутні будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., про які йдеться у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020.

Водночас як стверджує представник відповідача, в договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020 лише стверджується, що нерухоме майно знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493, які є предметом спору, та, разом з тим, не зазначається, яке саме нерухоме майно знаходиться на кожній із цих земельних ділянок.

Поряд із цим, на думку представника відповідача, якщо навіть припустити, що будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м. існували раніше на вказаних земельних ділянках, і ними володіли попередні власники, то право власності у них припинилося через їх руйнування (знищення), відповідно, вони припинили існування як предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Водночас на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020 у продавця були відсутні речові права на спірні земельні ділянки, оскільки на відповідну дату право власності на них набув ОСОБА_2 як добросовісний набувач, відтак, такі права не могли перейти до позивача. Ця обставина, як зазначає представник відповідача, була відома обом сторонам договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020.

Наголошує останній і на тому, що позивач не обґрунтовував первинний позов тією обставиною, що ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем спірного майна, а тому, таке твердження позивача є за своєю суттю зміною підстав позову.

Представник відповідача також звертає увагу суду, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування недобросовісності ОСОБА_1 на момент придбання нею спірної земельної ділянки.

ПОЗИЦІЇ ТРЕТІХ ОСІБ

Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області (до моменту його виключення зі складу відповідачів ухвалою суду від 10.10.2022) подано суду відзив на позовну заяву №9-7-0.72-2184/2-21 від 17.03.2021 (вх. №02.3.1-02/2118/21 від 19.03.2021), в якому наведені заперечення стосовно первинних позовних вимог (до зміни позивачем предмета позову). Зокрема, зазначає про те, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, процедура та підстави скасування реєстрації в якому, а також закриття поземельних книг спірних земельних ділянок із кадастровими :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493 чітко визначені нормами ст. 24 та 25 Закону України Про Державний земельний кадастр, ст. 79-1 ЗК України та відповідними положеннями Порядку ведення Державного земельного кадастру. Водночас відновлення реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на підставі рішення суду нормами чинного законодавства не передбачено, оскільки таке здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власника земельної ділянки. У зв`язку з наведеним, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області заявлені позовні вимоги та підстави, викладені в позовній заяві, вважало необґрунтованими та просило відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою суду від 10.10.2022 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області було виключено зі складу відповідачів через зміну позивачем предмета позову та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача з мотивів, наведених в ухвалі суду; встановлено останньому строк для подання суду пояснень по суті заявлених позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інших пояснень суду, крім наведених у відзиві на позовну заяву, суду не надало.

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Парамонов Олександр Вікторович на виконання вимог ухвали суду 24.03.2021 у справі №907/619/20 надав витребувані рішення державного реєстратора №34251970, №34252242, №32429999, №32420027, №32429569, №35461182, №35458574, №35461400, №35466113 та просив розглянути спір без його участі; інших доводів чи заперечень по суті спору не навів.

Ухвалою суду від 10.10.2022 приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича було виключено зі складу відповідачів через зміну позивачем предмета позову та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача з мотивів, наведених в ухвалі суду; встановлено строк для подання суду письмових пояснень, однак таких суду подано не було.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду подала письмові пояснення б/н від 20.09.2022 (вх. №02.3.1-02/4874/22 від 20.09.2022), в яких зазначила про те, що нею 18.11.2016 були придбані земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас як стверджує третя особа, придбаваючи вказані земельні ділянки, вона не знала і не могла знати про те, що такі сформовані за рахунок земельних ділянок, які належали ПАТ Дельта Банк та, можливо, вибули з його власності через незаконні дії третіх осіб, тобто була переконана в належності нерухомого майна продавцю. Третя особа зазначає, що на час придбання нею вказаних земельних ділянок на них фактично не знаходилося нерухоме майно будівлі і споруди, які є предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020, укладеного між ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс та ПАТ Дельта Банк. Покликаючись на факт добросовісного набуття спірних земельних ділянок у власність, третя особа наголошує, що позивач жодних речових прав на них не набув, і з цих підстав просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Месарі, Товариства з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп та ОСОБА_5 , а також від третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства Дельта Банк письмові пояснення по суті спору до суду не надходили.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк (іпотекодержателем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс (іпотекодавцем, позивачем у справі) 06.12.2013 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя (далі Договір), за яким іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв у власність за вартістю і на умовах, визначених цим Договором, належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме:

- будівлі: ковбасно-кулінарний цех - літери Д, 2Д, 7Д; будівля холодильника літери ЗД, 4Д площею 7 512 кв.м: компресорна - літера 5Д; транспортно-перехідна галерея - літера Е площею 552 кв.м.: центральний склад - літера 2Е площею 469,7 кв.м; перехідна галерея - літера ЗЕ площею 98,6 кв.м.; цех технічних фабрикатів - літери Є, 2Є площею 144 кв.м.; жироловка - літера 3Є площею 19,4 кв.м.; котельня - літери Ж, 2Ж; димова труба - літера ЗЖ площею 1 107,6 кв.м.; трансформаторна літера 4Ж площею 59,4 кв.м.: будівля холодильника - літера З; м`ясожировий цех - літери І, Х 1930,2 кв.м., загін для худоби №3- літера Л площею 318,8 кв.м.; загін для худоби №1 - літера 2Л площею 396,6 кв.м.; колишня валова - літера 4Л; шкірозасолочний цех - літери Т, 2Т. 3Т площею 821,7 кв.м.: склад дезпрепаратів - літера Ф площею 16,9 кв.м.; прохідна транспорту - літера 2Ф площею 22,3 кв.м.; сторожова будка - літера ЗФ площею 5,6 кв.м.; санітарна бійня літера Щ площею 61,2 кв.м.; гараж - літера 2Х; столярна майстерня - літера Ю площею 89,7 кв.м.; навіс для автотранспорту - літера 2Ю площею 468,9 кв.м.; каналізаційно-насосна станція літера Я, площею 98.9 кв.м.; загальною площею 14 193,5 кв.м., які знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, який належав позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №117494, виданого 27.10.2005 виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області №02-09/115 від 22.03.1999 та переліку майна, переданого до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства Закарпатм`ясопромсервіс. Право власності на об`єкт нерухомості 1 було зареєстровано за іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2013 за номером запису про право власності 3726725, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 (надалі будівлі);

- земельну ділянку загальною площею 1,7277 га, кадастровий номер :21:001:0351, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Право власності на об`єкт нерухомості 2 належало іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №540132, виданого 11.10.2011 Ужгородською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00013. Право власності іпотекодавця на об`єкт нерухомості 2 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2013 за номером запису про право власності 3727060, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (надалі земельна ділянка 1);

- земельну ділянку загальною площею 1,7487 га, кадастровий номер :21:001:0350, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Право власності на вказану земельну ділянку належало іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №540133, виданого 11.10.2011 Ужгородською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00014. Право власності іпотекодавця на об`єкт нерухомості 3 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2013 за номером запису про право власності 3727203, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (надалі земельна ділянка 2).

Пунктом 1.1.1. Договору визначено, що будівлі, які є предметом Договору та зазначені вище, розташовані на земельних ділянках із кадастровими номерами :21:001:0350 та :21:001:0351.

Відповідно до п. 2.2. Договору, іпотекодержатель передає іпотекодержателю за даним Договором право власності на об`єкти нерухомості в рахунок повернення частини кредиту, отриманого позичальником у відповідності до умов Кредитного договору, на суму, яка відповідає загальній сумарній вартості відчужуваних об`єктів нерухомості, зазначеній в п. 2.1. цього Договору, - 5 880 188, 64 грн.

Право власності ПАТ Дельта Банк на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 06.12.2013: на будівлі - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №8765457, внесено запис про право власності 3727772, що підтверджується витягом із відповідного реєстру за №14142748; на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351 - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №8765496, внесено запис про право власності 3727794, що підтверджується витягом із відповідного реєстру за №14142822; на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350 - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №8765511, внесено запис про право власності 3727811, що підтверджується витягом із відповідного реєстру за №14142875.

Наступна реєстрація речових прав на будівлі та земельні ділянки була проведена за наступних обставин, встановлених рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нотари (Щура) Олега Івановича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторії Юріївни, Ужгородської міської ради Закарпатської області (відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), за участю третіх осіб: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю Месарі, Товариство з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили та є чинним.

Так, встановлено, що 01.09.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31194010, а саме, про проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна, розмір частки: 1/1, земельна ділянка, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка №2; кадастровий номер земельної ділянки :21:001:0350, реєстраційний номер об`єкта 01, за суб`єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, код 39941213. Рішення прийнято за результатами розгляду заяви, поданої ТОВ Елізіум Груп2.

01.09.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31193832, а саме, про проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна, розмір частки: 1/1, земельна ділянка, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка №2; кадастровий номер земельної ділянки :21:001:0351, реєстраційний номер об`єкта - 01, за суб`єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, код 39941213. Рішення прийнято за результатами розгляду заяви, поданої ТОВ Елізіум Груп2.

01.09.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем за результатом розгляду заяви від 01.09.2016, яку подав Яценьо Ігор Геннадійович від імені ТОВ Елізіум Груп2, прийнято рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №31194254, а саме, про проведення державної реєстрації припинення на будівлі з реєстраційним номером 01 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, що належали на праві приватної власності, розмір частки 0, суб`єкту права: ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс; форма власності: приватна, розмір частки 1, суб`єкту права ПАТ Дельта Банк, код 34047020, у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна. Загальна площа нерухомого майна 14 193,5 кв.м. Вирішено закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстраційну справу за реєстраційним номером 01 у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна та проведенням державної реєстрації припинення права власності на нього.

01.09.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем за результатом розгляду заяви від 01.09.2016, яку подав Яценьо Ігор Геннадійович від імені ТОВ Елізіум Груп2, для проведення державної реєстрації погашення права власності на будівлі з реєстраційним номером 01 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, прийнято рішення №31194197, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію погашення права власності на будівлі з реєстраційним номером 01 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за суб`єктом: ТОВ Елізіон Груп, код 39941213.

Із наданих відділом реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради, вбачалася наявність у складі документів, наданих для державної реєстрації, документів із назвами:

- рішення Апеляційного суду Київської області від 19.05.2016 у справі №357/4963/14 (провадження №22-ц/780/667/16) за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ Елізіон Груп на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22.09.2015 у справі за позовом ТОВ Елізіон Груп до ПАТ Дельта Банк про визнання права власності;

Відповідно до зазначеного документа під назвою рішення суду вирішено: 1) визнати за ТОВ Ілізіон Груп право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7487 га, кадастровий номер :21:001:0350, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2; 2) визнати за ТОВ Ілізіон Груп право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,7277 га, кадастровий номер: :21:001:0351, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2; 3) видалити реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, нежитлова будівля загальною площею 14 193,5 кв.м. (із зазначенням деталізації складових будівель), яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2;

- довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №365/02-35 від 29.08.2016, на підставі якої прийнято рішення про закриття та погашення об`єкта 01 (будівлі).

Подальша перереєстрація прав, як встановлено зазначеним рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16, проводилась з урахуванням наступного.

Між ТОВ Елізіон Груп (продавцем) та ТОВ Месарі (покупцем) було укладено два договори купівлі-продажу, зареєстровані за №1047, №1048 відповідно, предметом яких були земельна ділянка 1 та земельна ділянка 2. Обидва договори містять посилання на те, що земельна ділянка, що відчужується, належить продавцю на праві власності на підставі рішення Апеляційного суду Київської області по справі №357/4963-14, провадження №22ц/780/667/16 від 19.05.2016.

08.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною прийнято рішення №31301395 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350, за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта 01 за ТОВ Месарі.

08.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною прийнято рішення №31301495 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351, за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта 01, за ТОВ Месарі.

Як наслідок, було зареєстровано перехід права власності та, відповідно, прийняті рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень №31301395 від 08.09.2016 і внесено запис про право власності №16294710; рішення №31301435 від 08.09.2016 і внесено запис про право власності № 16294742.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2016 у справі №907/669/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Месарі та Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про витребування майна із чужого незаконного володіння було вжито заходів забезпечення позову та до набрання рішенням суду законної сили накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351 площею 1,7277 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350 площею 1,7487 га, які були зареєстровані за ТОВ Месарі.

Постановою заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ВП №52813452 від 04.11.2016 було відкрито виконавче провадження із виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області №907/669/16 від 28.10.2016. Із інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2016 за №72568989 та №72569570 вбачається, що обтяження щодо земельної ділянки 1 та земельної ділянки 2 були внесені до Державного реєстру речових прав 04.11.2016, номери записів про обтяження №17282092 та №17282173 відповідно.

Листом Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській №28244 від 27.06.2017 підтверджується, що 04.11.2016 на виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2016 у справі №907/669/16 державним виконавцем було винесено постанову про арешт земельних ділянок 1 та 2, і станом на 26.06.2017 постанова про зняття арешту не виносилась, та арешт не знімався.

З матеріалів справи вбачається, що попри накладений ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2016 у справі №907/669/16 арешт на земельні ділянки 1 та 2, Управлінням Держгеокадастру в Ужгородському районі за заявами ТОВ Месарі на підставі технічної документації про поділ земельних ділянок, ділянки з кадастровими номерами :21:001:0351 та :21:001:0350 були поділені, із закриттям поземельних книг на такі ділянки, в результаті чого були зареєстровані чотири ділянки з новими кадастровими номерами. Земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0350, площею 1,7487 га була поділена на дві земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0490 площею 0,8745 га та земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0491 площею 0,8744 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0351, площею 1,7277 га була поділена на дві земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0492 площею 0,88638 га та земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0493 площею 0,8639 га. Відомості щодо поділу земельних ділянок 1 та 2 та сформованих в результаті їх поділу чотирьох нових земельних ділянок були внесені до Державного земельного кадастру. Вказані обставини підтверджуються поземельними книгами на зазначені вище земельні ділянки 1 та 2, поземельними книгами земельних ділянок, утворених у результаті їх поділу, які надало Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області на виконання ухвали суду за супровідним листом №9-7-0.72-2319/2-21 від 23.03.2021.

Реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на чотири земельні ділянки, утворені в результаті поділу земельних ділянок 1 та 2, за ТОВ Месарі була проведена приватним нотаріусом Парамоновим Олександром Вікторовичем на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданих представником ТОВ Месарі Панасюк Володимиром Миколайовичем, що діяв на підставі довіреності від 13.09.2016, із прийняттям відповідних рішень від 18.11.2016, а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32429999 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, що розташована в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка 2, кадастровий номер :21:001:0490, за ТОВ Месарі із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32430652 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, що розташована в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка 2, кадастровий номер :21:001:0491, за ТОВ Месарі із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32420027 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, що розташована в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка 2, кадастровий номер :21:001:0492, за ТОВ Месарі із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32429569 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, що розташована в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Грушевського, земельна ділянка 2, кадастровий номер :21:001:0493, за ТОВ Месарі із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна.

Вказані вище рішення були надані приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу на виконання ухвали суду від 24.03.2021 за супровідним листом за №145/01-16 від 19.04.2021.

Із матеріалів справи вбачається, що надалі всі чотири земельні ділянки були придбані ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 18.11.2016 та посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реєстровими номерами №5673, №5674, №5675, №5676. Право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2016 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В., номери записів про право власності №17509215, 17509340, 17509649, 17509837 відповідно.

Того ж дня, 18.11.2016 ОСОБА_1 , як іпотекодавець, уклала з ОСОБА_5 договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим номером №5680, відповідно до якого передала земельні ділянки в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. Вказані обставини встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.2017 у справі №308/2429/17, а також підтверджуються договорами купівлі-продажу спірних земельних ділянок від 29.05.2017, долучених відповідачем до матеріалів справи.

14.03.2017 державний реєстратор приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Парамонов О.В., за наслідками розгляду заяв, поданих представником ТОВ Месарі Панасюком Володимиром Миколайовичем 16.11.2016 за реєстраційними номерами №19530655 та №19529591, прийняв рішення:

- рішення №34251970 від 14.03.2017 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи за реєстраційним номером 01 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0350, у зв`язку з реєстрацією за ТОВ Месарі земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0491, яка утворилася в результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01;

- рішення №34252242 від 14.03.2017 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи за реєстраційним номером 01 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0351, у зв`язку з реєстрацією за ТОВ Месарі земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0493, яка утворилася в результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01.

Зазначеними рішеннями також підтверджується факт утворення спірних земельних ділянок, які є предметом спору в даній справі, в результаті поділу земельних ділянок 1 та 2.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/2429/17 від 12.04.2017, що набрало законної сили 10.05.2017, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Ухвалено звернути стягнення за неповерненою позикою у сумі 500 000 грн за договором позики від 18.11.2016 (зі змінами від 08.12.2016) на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.11.2016 (зі змінами від 08.12.2016) шляхом надання права іпотекодержателю ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на продаж будь-якій особі-покупцеві земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості іпотекодавця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), що знаходяться по АДРЕСА_1 , а саме: площею 0,8743 га (кадастровий номер :21:001:0490) за початковою ціною для подальшої реалізації 125 205,01 грн; площею 0,8744 га (кадастровий номер :21:001:0491) за початковою ціною для подальшої реалізації 125 219,33 грн; площею 0,8638 га (кадастровий номер :21:001:0492) за початковою ціною для подальшої реалізації 123 701,34 грн; площею 0,8739 га (кадастровий номер :21:001:0493) за початковою ціною для подальшої реалізації 123 715,66 грн.

В подальшому, 29.05.2017 ОСОБА_5 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.2017 у справі №308/2429/17, як продавець із одного боку, та ОСОБА_2 , як покупець із іншого боку, уклали чотири Договори купівлі-продажу земельних ділянок, які були посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реєстровими номерами №3071, №3072, №3073, №3074. Згідно із вказаними договорами купівлі-продажу, відповідач придбав всі чотири земельні ділянки, що знаходяться по вул. Грушевського, 2 у м. Ужгород Закарпатської області, з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493 за ціною, визначеною в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.2017 у справі №308/2429/17.

Право власності відповідача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. 29.05.2017 на підставі зазначених договорів купівлі-продажу від 29.05.2017:

- на земельну ділянку :21:001:0490 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35458574 від 31.05.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- на земельну ділянку :21:001:0491 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35461182 від 31.05.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- на земельну ділянку :21:001:0492 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35461400 від 31.05.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- на земельну ділянку :21:001:0493 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35466113 від 31.05.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Вказані обставини підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020, долученими до матеріалів справи позивачем, та вищезазначеними рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, наданими на виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018, яке набрало законної сили 17.05.2018, у справі №826/17212/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нотари (Щура) Олега Івановича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторії Юріївни, Ужгородської міської ради Закарпатської області (відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), за участю третіх осіб: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю Месарі, Товариство з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення та записи, які були прийняті та вчинені державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем (адреса на час вчинення дій/прийняття рішень: 08702, м. Обухів, вул. Миру, 17-а; свідоцтво 5053) (на час розгляду справи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нотари Олег Іванович, реєстраційне посвідчення №1631, свідоцтво 5053; м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, оф. 51):

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31194010 від 01.09.2016 та запис про право власності №16179736 від 01.09.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31193832 від 01.09.2016 та запис про право власності №1679573 від 01.09.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за Товариством з обмеженою відповідальністю Елізіон Груп;

- рішення №31194254 від 01.09.2016 про закриття об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., що розташовані за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2) у зв`язку із його знищенням;

- рішення №31194197 від 01.09.2016 про погашення права власності ПАТ Дельта Банк на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., що розташовані за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2) у зв`язку із його знищенням.

Визнано протиправними та скасовано рішення та записи, які були прийняті та вчинені державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31301395 від 08.09.2016 і запис про право власності №16294710 від 08.09.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0350, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за Товариством з обмеженою відповідальністю Месарі;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31301435 від 08.09.2016 і запис про право власності №16294742 від 08.09.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0351, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, за Товариством з обмеженою відповідальністю Месарі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезазначене рішення адміністративного суду обґрунтовано наступним. З відповіді Апеляційного суду Київської області від 12.10.2016 №03-16/136/2016 та висновку службової перевірки від 10.11.2017, згідно з даними автоматизованої системи документообігу апеляційного суду, встановлено, що справа №357/4963/14 до суду не надходила, не реєструвалась та не розглядалась.

Так, за супровідним листом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2016 №5/90/2016 надано копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2014 у справі №357/4963/14-ц, із якої вбачається, що сторонами у вказаній справі є КП Білоцерківтепломережа та гр. ОСОБА_6 , предметом звернення є видача судового наказу відносно сплати заборгованості. Зазначено також, що до апеляційної інстанції справа не направлялась, інших процесуальних рішень, крім вищезгаданої ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, не приймалось.

Як зазначено у висновку службової перевірки Апеляційного суду Київської області, згідно з повідомленням Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2017 №01-10/85, до суду не надходила, не реєструвалася та не розглядалася справа за позовом ТОВ Елізіон Груп до ПАТ Дельта Банк про визнання права власності.

Також під час службової перевірки, при огляді копії рішення суду встановлено, що така містить штрих-код, який за своїм видом та розміром відрізняється від оригінального штрих-коду; штамп згідно з оригіналом відрізняється від наявного в суді за своїм видом та розміром.

Згідно із зазначеним висновком Апеляційного суду Київської області підтверджено факт підроблення судового рішення Апеляційного суду Київської області.

Водночас за заявою ПАТ Дельта Банк 20.10.2016 зареєстровано кримінальне провадження №0006882 за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України із фабулою: 01.09.2016 невстановлені слідством особи використали завідомо підроблений офіційний документ, а саме, рішення Апеляційного суду Київської області від 19.05.2016 №357/4963/14 (ЄО 51823). Орган досудового розслідування: Печерське управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Що стосується довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 29.08.2016, на підставі якої прийнято рішення про закриття та погашення об`єкта 01 (будівлі), слід зазначити, що на адвокатський запит представника позивача від 27.06.2017 №2/06 відносно підтвердження чи спростування видачі такої довідки, підприємством надано відповідь від 03.07.2017 №09/80 про те, що ніяких робіт із технічної інвентаризації нерухомого майна за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, не проводилось, жодних документів щодо нерухомого майна за вищевказаною адресою підприємством не видавалось.

Таким чином, усі реєстраційні дії і рішення на першому етапі перереєстрації проведені на підставі так званого документу, яке не має юридичної значимості для цілей проведення реєстраційних дій та є нікчемним. Наведене стосується і довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №365/02-35 від 29.08.2016, яка не складалася вказаним підприємством та не видавалася.

Адміністративний суд прийшов до висновку про протиправність рішень та записів, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною, оскільки вказані рішення/дії є похідними від попередніх рішень і записів та прийняті/вчинені на підставі протиправних рішень приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нотари (Щура) Олега Івановича, що зумовлює послідовний висновок про те, що наведені рішення та вказане рішення суду, як юридично дефектні, не породжують та не можуть породжувати будь-яких правових наслідків для цілей державної реєстрації прав та не є підставою для вчинення будь-ким будь-яких юридично значимих дій чи прийняття будь-яких рішень, у зв`язку з чим нівелюється юридична значимість всіх подальших дій та рішень, вчинених відносно вищезгаданих об`єктів.

Встановлені адміністративним судом обставини також підтверджуються наявними у справі листом Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 03.07.2017 №09/80, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2014 у справі №357/4963/14-ц, листом Білоцерківського міськрайонного суду №5/90/216 від 17.10.2016, листом Апеляційного суду Київської області №03-16/136/2016 від 12.10.2016, договорами купівлі-продажу земельної ділянки, які були укладені між ТОВ Елізіон Груп та ТОВ Месарі 08.09.2016 та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровими номерами №1047 та №1048.

Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-18-000010-b від 13.01.2020, між ПАТ Дельта Банк, як продавцем із одного боку, та ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс, як покупцем із іншого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований за реєстровим номером 301.

Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного Договору купівлі-продажу, позивач придбав будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Цим Договором визначено складові частини нерухомого майна та встановлено, що таке розташоване на земельних ділянках з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493.

Продаж нерухомого майна вчинено за ціною 322 815,60 грн, що були сплачені покупцем в повному обсязі до моменту укладення договору купівлі-продажу на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став позивач. Будівлі, які були предметом такого договору купівлі-продажу, передані продавцем покупцю за актом приймання-передачі нерухомого майна від 05.02.2020.

Право власності ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс на нерухоме майно, будівлі, з реєстраційним номером 01, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., номер запису про право власності 35372026, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності з індексним номером 199310797 від 06.02.2020.

Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-18-000010-b від 13.01.2020, між ПАТ Дельта Банк, як продавцем з одного боку, та ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс, як покупцем із іншого боку, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований за реєстровим номером 302.

На підставі п. 1.1 Договору купівлі-продажу майнових прав, продавець передав у власність покупця майнові права щодо нерухомого майна, а саме:

- земельної ділянки загальною площею 1,7487 га, кадастровий номер :21:001:0350, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- земельної ділянки загальною площею 1,7277 га, кадастровий номер :21:001:0351, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Згідно з п. 3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав, покупець сплачує продавцю кошти в розмірі 8 110 000,00 грн до моменту набуття чинності Договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став позивач.

Суд констатує, що предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс до Фізичної особи-підприємця Михалчича Володимира Володимировича про витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).

Спірні правовідносини врегульовані нормами глав 27 та 29 Цивільного кодексу України, глав 19 та 23 Земельного кодексу України, нормами Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

З аналізу ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України випливає, що власнику належить, зокрема, право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право на судовий захист закріплено у ст. 55 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб визначений законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Глава 29 Цивільного кодексу України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У ст. 330 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже за змістом закріпленого у статті 387 Цивільного кодексу України загального правила, власник має необмежене право витребувати власне майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Наведеною нормою права передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких умов є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність, насамперед, від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Судом встановлено, що власником будівель та земельних ділянок до відчуження їх ПАТ Дельта Банк було ТОВ Закарпам`ясопромсервіс, яке передало у власність банку будівлі, земельну ділянку 1 та земельну ділянку 2 згідно з Договором про задоволення вимог іпотекодержателя; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2013.

01.09.2016 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені записи про реєстрацію права власності на земельну ділянку 1 та ділянку 2 за ТОВ Елізіон Груп на підставі неіснуючого рішення суду, яке судами не приймалось. Також були внесені записи про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №31194254, проведено державну реєстрацію припинення прав на будівлі з реєстраційним номером 01 за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві власності ПАТ Дельта Банк.

Такі рішення про реєстрацію речових прав, закриття розділу в Державному реєстрі речових прав та припинення прав ПАТ Дельта Банк на будівлі були визнані протиправними та скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16, яке набрало законної сили.

Разом з тим, до вирішення спору судом, земельні ділянки були неодноразово відчужені, зокрема, ТОВ Елізіон Груп 08.09.2016 продало земельні ділянки 1 та 2 ТОВ Месарі, яке, у свою чергу, здійснило їх поділ на чотири земельні ділянки, та 18.11.2016 відчужило на користь ОСОБА_1 . Того ж дня, 18.11.2016 ОСОБА_1 передала їх в іпотеку ОСОБА_5 , який на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки 29.05.2017 продав спірні земельні ділянки відповідачу Фізичній особі-підприємцю Михалчичу Володимиру Володимировичу.

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника ПАТ Дельта Банк поза його волею, на підставі підробленого та неіснуючого судового рішення, жодних правочинів щодо розпорядження належним банку нерухомим майном останній не вчиняв.

Оборот нерухомого майна має свої особливості, зокрема володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі ТОВ, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому, державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Отже особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Такі правові висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц.

Таким чином, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість, право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

Велика Палата Верховного Суду в зазначеній вище постанові звертає увагу, що володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема право володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.

Судом встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ПАТ Дельта Банк поза його волею, однак, у зв`язку з реєстрацією речових прав на земельні ділянки 1 та 2 за ТОВ Елізіон Груп, останнє не набуло права власності на такі, не набуло право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, а стало тільки його фактичним неправомірним володільцем. ПАТ Дельта Банк як власник земельних ділянок не втратив право власності та право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за ТОВ Елізіон Груп, оскільки останнє не набуло права власності. Відтак, вчиняючи наступні правочини щодо земельних ділянок 1 та 2, ТОВ Месарі, ОСОБА_1 та Фізична особа підприємець Михалчич Володимир Володимирович не могли набути права власності на таке нерухоме майно, оскільки ПАТ Дельта Банк продовжувало залишатись власником, а наступні перереєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень мали наслідком тільки зміну фактичного неправомірного володільця спірного майна.

Із вищезазначених мотивів судом відхиляються доводи відповідача про те, що він набув права власності на спірні земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 29.05.2017.

Право власності на нерухоме майно, яке знаходилось на земельних ділянках 1 та 2, весь час належало ПАТ Дельта Банк і не припинялось у зв`язку із внесенням записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про закриття розділу та реєстраційної справи №31194254 та про проведення державної реєстрації припинення прав на будівлі з реєстраційним номером 01 за адресою: АДРЕСА_1 , які надалі були скасовані в судовому порядку, а також внесені на підставі неіснуючого рішення суду та підробленої довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації.

Крім того, будівлі, які належали ПАТ Дельта Банк, не були предметами договорів, які укладались ТОВ Месарі, ОСОБА_1 та відповідачем, відтак, останні не ставали навіть фактичними володільцями будівель, оскільки речові права на таке нерухоме майно не були зареєстровані за ними.

Під час розгляду віндикаційного позову позивач має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно позивач повинен надати суду відповідні докази.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги набуттям права власності на будівлі та майнові права, що є відмінним від права власності на земельну ділянку 1 та 2.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що він є особою, яка має право звернення до суду із відповідними вимогами про витребування майна, оскільки набув права власності на спірні ділянки та є власником спірного майна, суд виходить з наступного.

06.02.2020 ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс набуло у власність будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з ПАТ Дельта Банк.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначені будівлі розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493. Водночас суд відхиляє доводи відповідача про те, що на спірних земельних ділянках не знаходиться майно позивача, тобто будівлі загальною площею 14 193,5 кв.м., про які йдеться у Договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020, свідченням чого є долучений до матеріалів справи висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи №553/04-22 від 10.05.2022, оскільки право власності позивача на вказані будівлі, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Також із поземельних книг на земельні ділянки 1 та 2, а також спірні земельні ділянки, сформовані в результаті їх поділу, експлікацій таких земельних ділянок вбачається, що на таких земельних ділянках розміщувалось нерухоме майно, а також площі ділянок, зайнятих будівлями та спорудами.

Суд зауважує, що висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи №553/04-22 від 10.05.2022 є суперечливим, таким що спростовується іншими матеріалами справи. Зокрема, таким висновком експерта підтверджено знаходження окремих об`єктів нерухомого майна на спірних земельних ділянках, однак через їх стан та окремі характеристики експерт вказав, що такі об`єкти не повною мірою відповідають тим, які придбав позивач в ПАТ Дельта Банк. Також експерт прийшов до висновку, що на території спірних ділянок містяться залишки будівель, які, на його думку, не є об`єктом нерухомого майна і кваліфіковані ним, як руїни. Однак, чинне законодавство не містить такого поняття, як руїни, із визначенням правового режиму такого майна.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що станом на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, на час набуття позивачем речових прав на будівлі та земельні ділянки, на яких такі знаходяться (06.02.2020), такого нерухомого майна не існувало, або таке було фізично знищено. Таких обставин не встановлено і судовим експертом, який здійснив огляд спірних ділянок тільки 06.04.2022, і це, у свою чергу, не дозволяє встановити ні стан, ні кількість чи інші параметри будівель станом на момент набуття позивачем права власності на них (06.02.2020).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що судовим експертом встановлено, що на спірних ділянках і на час огляду знаходиться нерухоме майно, а також майно, яке кваліфіковано експертом, як руїни.

Водночас матеріалами справи не підтверджено, що відповідачем чи іншими особами, які відчужували спірні ділянки, було створено такі об`єкти нерухомого майна, тобто відсутні дозвільні документи, докази створення та прийняття їх до експлуатації тощо. Відтак, укладаючи договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок, враховуючи зовнішні, об`єктивні, явні і видимі характеристики та ознаки таких земельних ділянок, проявивши розумну обачність, відповідач міг і повинен був знати про те, що на спірних земельних ділянках знаходиться нерухоме майно. З огляду на те, що такі будівлі не були предметом договорів купівлі-продажу, відповідач повинен був пересвідчитись щодо належності та режиму такого майна.

На момент укладення позивачем договорів купівлі-продажу нерухомого майна та майнових прав від 05.02.2020, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №826/17212/16 вже набуло законної сили, записи та рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинення права ПАТ Дельта Банк були визнані неправомірними та скасовані.

Відповідно до правової позиції, наведеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18, не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, зокрема, про набуття земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості, який на ній розміщений.

Також суд зауважує, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що останній є сином ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 є тещею останнього та бабусею відповідача. Відповідач, заперечуючи щодо заявлених вимог та стверджуючи про те, що він є добросовісним набувачем спірних земельних ділянок, належних доказів на підтвердження обставин щодо добросовісності, а також на спростування існування родинних відносин між вказаними особами суду не надав.

У даному контексті суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу з ТОВ Месарі 18.11.2016 та передання нею в той же день означених земельних ділянок в іпотеку ОСОБА_5 , який згодом продав їх відповідачу, можуть свідчити про вжиття заходів, що мали метою утруднити та створити перепони дійсному власнику у витребуванні спірних земельних ділянок.

Відтак, із урахуванням вищенаведеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що він є добросовісним набувачем спірного майна.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що між ПАТ Дельта Банк та ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, за яким останнє придбало майнові права щодо нерухомого майна, а саме, земельної ділянки загальною площею 1,7487 га, кадастровий номер :21:001:0350 та земельної ділянки загальною площею 1,7277 га, кадастровий номер :21:001:0351.

Як уже зазначалось судом попередньо, предметом купівлі-продажу за договором купівлі-продажу майнових прав, що є однією із підстав заявлених позовних вимог, визначено майнові права щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, що, власне, і є предметом заявлених ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс позовних вимог у цій справі.

Витребування майна із чужого незаконного володіння передбачене статтями 16, 387 Цивільного кодексу України саме як форма захисту права власності, а не як окреме оборотоздатне майнове право, яке може відчужуватися в порядку, передбаченому ст. 656 Цивільного кодексу України, на користь інших осіб, оскільки речові права безпосередньо пов`язані з конкретною річчю і переходять у зв`язку з переходом об`єктів нерухомості.

На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна із чужого незаконного володіння позивач повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно, проте, до таких доказів не належить договір купівлі-продажу майнових прав, предметом відчуження за яким є такі способи судового захисту цивільних прав, як визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №910/11702/18.

Поряд із цим, судом встановлено, що право власності ПАТ Дельта Банк на будівлі, а також земельні ділянки 1 та 2 не припинялось, відтак, останній був наділений всіма правомочностями власника. Факти реєстрації речових прав на такі ділянки за ТОВ Месарі, ОСОБА_1 та відповідачем зумовлювали тільки фактичне та неправомірне володіння земельними ділянками вказаними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідна правова позиція сформульована в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №200/606/18, де, зокрема, зазначено, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_7 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом, мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 міститься висновок із приводу того, що стаття 120 Земельного кодексу України та стаття 377 Цивільного кодексу України мають імперативний характер щодо автоматичного переходу існуючого права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, розташований на цій земельній ділянці.

Відтак, у зв`язку з набуттям позивачем 06.02.2020 права власності на будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, останній набув права власності і на земельні ділянки, на яких такі будівлі розташовані.

З урахуванням того, що відповідач не набув права власності на будівлі та земельні ділянки, на яких такі розташовані, він є неправомірним володільцем спірних ділянок, а тому, логічним є висновок про те, що в позивача наявні правові підстави для витребування спірного нерухомого майна у ФОП Михалчича В.В.

Суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість витребування в нього земельних ділянок, оскільки такі не були зареєстровані за ПАТ Дельта Банк та є новими об`єктами цивільних прав, позаяк судом достеменно встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :21:001:0490, :21:001:0491, :21:001:0492, :21:001:0493 були сформовані шляхом поділу земельної ділянки 1 та 2, які належали на праві власності ПАТ Дельта Банк та вибули з володіння останнього поза волею власника.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц сформульовано правовий висновок, відповідно до якого, з огляду на приписи статей 387 і 388 ЦК України, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Такі ж висновки наведені і в постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №915/803/20, в якій зроблено висновок щодо можливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані на підставі положень ст. 387 та ст. 388 Цивільного кодексу України.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що права позивача не підлягають захисту, оскільки в позовній заяві не міститься обґрунтувань із покликанням на норми ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377, 387, 388 Цивільного кодексу України, з наступних мотивів.

Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Водночас незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Статтею 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За таких обставин, беручи до уваги повноваження суду та завдання господарського судочинства, суд, згідно із принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо справжньої правової природи правовідносин сторін та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Водночас суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зазначення або незазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

Таким чином, у випадку помилкового посилання позивача не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача. Тому неправильне зазначення позивачем правових норм на обґрунтування позову або не зазначення таких не є визначальним для суду при вирішенні питання про те, яким законом потрібно керуватися при захисті права позивача на витребування належного йому майна від його неправомірного володільця.

Судом також відхиляються доводи відповідача про те, що спірні земельні ділянки не може бути витребувано від нього відповідно до положень ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, як від добросовісного набувача, бо такі були відчужені на виконання судового рішення, оскільки суд попередньо надав правову оцінку обставинам щодо укладення Договорів купівлі-продажу спірних ділянок від 29.05.2017 між ОСОБА_5 та відповідачем на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2017 у справі №308/2429/17. Однак, з урахуванням предмета спору та резолютивної частини зазначеного судового рішення, суд приходить до висновку, що такі не слугують підставою для застосування ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

З огляду на обставини, встановлені судом, у даній справі слід застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформульовану в постанові від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, згідно з якою умови і порядок виконання рішень судів, які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені в Законі України Про виконавче провадження. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що частина друга статті 388 Цивільного кодексу України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто на підставі ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.

Відповідач придбав спірні земельні ділянки не в порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень за наслідками проведення електронних аукціонів, а тому, таке майно може бути витребуване в нього.

Водночас суд зазначає, що відповідач не позбавлений можливості відновити свої права у спосіб звернення до суду з позовом до продавця спірного нерухомого майна на підставі статті 661 Цивільного кодексу України.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, в якого придбав майно, про відшкодування збитків на підставі ст. 661 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої цієї статті, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Таку ж вимогу може заявити і проміжний набувач до первинного набувача.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що задоволення позовних вимог про витребування спірного нерухомого майна у відповідача не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі правові норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма права, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма права, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми права, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у контексті загального принципу, закладеного першою нормою права.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Справедливого балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, заява №19336/04).

Тобто у своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом встановлено, що спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, на підставі неіснуючих судових рішень, жодних правочинів щодо розпорядження належним йому нерухомим майном останній не вчиняв, позивач набув право власності на спірне нерухоме майно в порядку, встановленому законом, а відповідач є неправомірним володільцем такого майна, суд приходить до висновку про наявність підстав для витребування спірного майна з володіння відповідача.

Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності, стверджуючи, що позивач, укладаючи 05.02.2020 з ПАТ Дельта Банк договір купівлі-продажу майнових прав, знав про можливе порушення прав продавця майнових прав відповідачем у справі, будучи учасником справи №907/669/19, що розглядається Господарським судом Закарпатської області та до якої відповідача було залучено в якості третьої особи ухвалою суду від 20.07.2017 за клопотанням ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс. Водночас позивач за Договором купівлі-продажу нерухомого майна набув у власність будівлі, які знаходяться на спірних земельних ділянках, є володільцем вказаного нерухомого майна, а відтак є і фактичним володільцем земельних ділянок, тоді як відповідач є неправомірним володільцем таких ділянок у зв`язку з реєстрацією речових прав на спірні земельні ділянки на даний час за ним.

У даному контексті суд зазначає, що відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних інтересів, які виникли в зв`язку із придбанням ним за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-18-000010-b від 13.01.2020, та на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, Договору купівлі-продажу майнових прав, укладених між ПАТ Дельта Банк, як продавцем з одного боку, та ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс, як покупцем із іншого боку.

З урахуванням того, що датою виникнення спірних правовідносин є 06.02.2020, а датою подання позову 09.09.2020, суд дійшов висновку про звернення позивача за захистом його порушених прав у межах строків позовної давності.

Та обставина, що ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс є учасником іншої справи і було обізнане про можливе порушення прав продавця, тобто ПАТ Дельта Банк, відповідачем у справі, не свідчить про пропуск позивачем позовної давності щодо вимог, які є предметом цього позову, і стосуються правовідносин та захисту прав і охоронюваних інтересів, які виникли 06.02.2020.

Також суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України. Надалі термін дії карантину неодноразово продовжувався, зокрема, на час вирішення даного спору карантин продовжено до 31.12.2022. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон України набрав чинності 02.04.2020.

У зв`язку з наведеним, доводи відповідача про пропуск ТОВ Закарпатм`ясопромсервіс строку позовної давності не знайшли свого підтвердження та відхиляються судом як необґрунтовані.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а аргументи відповідача та третіх осіб Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у матеріалах даної справи та положеннях законодавства.

Доводи відповідача про те, що він у спірних правовідносинах не є суб`єктом господарювання, а є тільки фізичною особою судом були розглянуті та отримали правову оцінку в ухвалі суду від 12.05.2022, якою відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог до відповідача. Зокрема з договорів купівлі-продажу, укладених 29.05.2017 вбачається що, їх предметом є спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02). Тобто правовий режим таких земельних ділянок передбачає їх використання виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб фізичної особи. Тобто суб`єктом їх використання може бути особа суб`єкт господарювання відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України. Саме така правова позиція наведена в постанові Верховного Суду у справі №489/742/20 від 20.10.2021. Обґрунтованість таких висновків суду також підтверджується і тим, що відповідач, в зв`язку з реєстрацією його фізичною особою-підприємцем 25.05.2017 набув статусу суб`єкта господарювання та повної цивільної дієздатності відповідно до ч. 3 ст. 35 Цивільного кодексу України. Через декілька днів, 29.05.2017, укладаючи договори купівлі-продажу земельних ділянок, відповідач діяв як особа, яка набула повної цивільної дієздатності через реєстрацію його фізичною особою-підприємцем, про що зазначено в п. 13 таких договорів. Предметом договорів купівлі-продажу виступали земельні ділянки, призначені для використання в господарській діяльності, а до видів господарської діяльності, право провадити які має відповідач, включено надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Враховуючи зазначені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли щодо нерухомого майна, призначеного для використання в господарській діяльності, а позивач та відповідач є учасниками таких правовідносин як суб`єкти господарювання.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 83 360,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Витребувати від Фізичної особи підприємця Михалчича Володимира Володимировича, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс, вул. Грушевського, будинок 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 05518960) нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку площею 0,8743 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2, з кадастровим номером :21:001:0490, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8744 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2, з кадастровим номером :21:001:0491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8638 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2, з кадастровим номером :21:001:0492, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; - земельну ділянку площею 0,8639 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 2, з кадастровим номером :21:001:0493, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця Михалчича Володимира Володимировича, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатм`ясопромсервіс, вул. Грушевського, будинок 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 05518960) суму 83 360,60 грн (Вісімдесят три тисячі триста шістдесят гривень 60 коп) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 21.12.2022.

Суддя Пригара Л.І.