ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Справа№ 910/10705/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників: не з`явилися.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2022

за заявою Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" про забезпечення позову

у справі №910/10705/22 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про визнання додаткової угоди укладеною.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про визнання укладеною додаткової угоди від 30.08.2022 до договору постачання природного газу №5639-НГТ-4 від 29.102021 у наведеній в позові редакції.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просив забезпечити позов шляхом заборони вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" дій щодо виключення Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" з Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 у справі №910/10705/22 у задоволенні заяви Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами того, що невжиття заходів забезпечення позову вказаним шляхом може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (в разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся. Разом з тим суд відмітив, що вказаний заявником захід забезпечення позову не є безпосередньо пов`язаним із предметом спору та не зможе забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача в контексті заявленого позивачем способу захисту, а саме визнання укладеною додаткової угоди.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує на те, що у Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" наявна неврегульована заборгованість перед відповідачем за поставлений природний газ згідно договору №5639-НГТ-4 від 29.10.2021 на постачання природного газу, а тому є вірогідність, що відповідач може вчинити дії, передбачені п. 8.1 договору (якщо споживач порушив умови п. 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природній газ, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з реєстру без погодження із споживачем) і скористатися правом припинити постачання газу шляхом виключення споживача з реєстру споживачів постачальника розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС без погодження із споживачем, що в свою чергу унеможливить виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договорами на постачання теплової енергії.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу у справі №910/10705/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 у справі №910/10705/22, справу призначено до розгляду на 29.11.2022, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

25.11.2022 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач стверджує, що обраний позивачем захід забезпечення позову не пов`язаний та не співмірний з предметом позову. Скаржник не навів жодних обставин, які могли б свідчити про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На переконання відповідача, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався вимог законодавства, оскільки заявником не доведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" дій щодо виключення Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" з Реєстру споживачів постачальника унеможливить виконання рішення суду (у разі його задоволення) про визнання додаткової угоди до договору укладеною.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 29.11.2022 представника скаржника, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 відкладено розгляд справи №910/10705/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 до 20.12.2022.

В судове засідання 20.12.2022 представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги строк розгляду справи, а також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи яких достатньо для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки дана постанова приймається за відсутності учасників справи та без її проголошення, датою її ухвалення є дата складення повного тексту.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з положеннями ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 та постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №904/2285/19, від 16.03.2020 у справі №916/3245/19).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимога немайнового характеру про визнання укладеною додаткової угоди від 30.08.2022 до договору постачання природного газу №5639-НГТ-4 від 29.10.2021.

Підставою для звернення позивача до суду з позовом є закінчення в червні 2022 року обумовленого в п. 2.1.1 договору періоду постачання природного газу і його обсягу (об`єму) та не підписання відповідачем направленої 30.08.2022 позивачем додаткової угоди до договору постачання природного газу.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, то згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які мають враховуватись в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд повинен дослідити, чи не призведе невжиття заявлених позивачем заходів до істотного ускладнення чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та чи зможе позивач захистити свої права в межах цього одного судового провадження без нових звернень до суду.

За твердженнями скаржника, необхідність вжиття заходу забезпечення позову викликана наявністю неврегульованої заборгованості перед відповідачем за поставлений природній газ та вірогідністю вчинення відповідачем дій щодо виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС, що унеможливить виконання позивачем своїх договірних зобов`язань (за договором №266 від 24.12.2021 укладеним між Комунальним підприємством "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" та Комунальним підприємством "Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії" Дніпропетровської обласної ради", та договором №269 від 14.02.2022 укладеним між Комунальним підприємством "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради", Комунальним підприємством "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" та Комунальним некомерційним підприємством "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Дніпропетровської міської ради").

Суд апеляційної інстанції зауважує, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і ускладненням чи неможливістю ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заходи забезпечення позову (заборона вчинення дій щодо виключення позивача з Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС) не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог (визнання укладеною додаткової угоди до договору), під час розгляду яких судами буде досліджуватися саме питання щодо наявності підстав для визнання укладеною додаткової угоди. Позовні вимоги не стосуються безпосередньо врегулювання заборгованості за договором постачання природного газу.

Доводи скаржника, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання позивачем своїх договірних зобов`язань з іншими контрагентами і, як наслідок, до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушеного права судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, як було встановлено, обраний позивачем вид забезпечення позову не перебуває у безпосередньому зв`язку з заявленим позовом.

При цьому, договірні відносини позивача з іншими контрагентами, відмінними від відповідача, не впливають на предмет апеляційного перегляду та відповідно, не вказують на те, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту прав Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради".

Також колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п. 5 гл. 1 розд. І Кодексу газотранспортної системи Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Згідно з п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (п. 5 гл. 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Водночас з матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» є постачальником природного газу, а відтак лише користується Інформаційною платформою, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом виключення Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" з Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, наведені аргументи позивача не спростовують обставин щодо правомірного застосування судом першої інстанції приписів процесуального законодавства, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підтверджені жодними доказами.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 у справі №910/10705/22.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 у справі №910/10705/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко