ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 р. Справа № 917/708/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, в особі регіональної філії "Південна залізниця", 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт", вул. Гожулівська, 37А, м. Полтава, 36007,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 06.07.2022 року (вх. № 774/22 від 13.07.2022 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" з вимогою про стягнення заборгованості за договорами оренди нерухомого майна № П/НКМ-20895/НЮ від 10.07.2020 року та відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № П/МЧ-4-201398/НЮ від 04.12.2020 року у сумі 93 891,72 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором оренди нерухомого майна № П/НКМ-20895/НЮ від 10.07.2020 року та відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № П/МЧ-4-201398/НЮ від 04.12.2020 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/708/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

У зв`язку із відсутністю коштів на придбання поштових марок господарський суд Полтавської області з 15.06.2022 року припинив відправку поштової кореспонденції суду в паперовому вигляді, про що на офіційному веб-сайті суду було розміщене відповідне інформаційне повідомлення та долучено до матеріалів справи акт від 25.07.2022 року.

За приписами ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

З огляду на норми ст. 120 ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була надіслана відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" 25.10.2022 року рекомендованим листом, про що свідчить відтиск печатки про відправлення на зворотному боці вказаної ухвали.

Ухвала суду від 18.07.2022 року, яка направлялися за адресою місцезнаходження відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до суду 15.11.2022 року (вх. № 10054) з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 910/177797/17.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідач на позов жодним чином не відреагував, відзив чи будь-які заяви та клопотання суду не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

10.07.2020 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" (орендар) було укладений договір оренди нерухомого майна № П/НКМ-20895/НЮ за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 800,0 кв.м., а саме: частину площадки контейнерної станції Полтава-Київська 5т, що розташована в місті Полтава та знаходиться за адресою: вул. Зінківська, 37, площею 4368,0 кв.м (далі - майно), в тому числі відсоток від загальної площі складає 18,32 % згідно із схемою розміщення орендованого майна, відповідно до Акта приймання-передачі майна, що складає невід`ємну частину договору.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони погодили, що розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за перший базовий місяць червень 2020 року користування майном становить 13 344 гри. 00 коп. з ПДВ. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата нараховується починається з дати передачі майна за Актом приймання- передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок (п. 3.3 договору).

Згідно п. 4.1 договору орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок орендодавця гарантійний платіж у розмірі подвійної базової орендної плати, що у сумі становить 22 240,00 грн. без ПДВ, ПДВ 4 448,00 грн., разом враховуючи ПДВ 26 688,00 грн. (гарантійний платіж) протягом 10 банківських днів з дати укладення цього договору, але у будь-якому разі не пізніше дня підписання сторонами Акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря.

За умовами п. 11.1 договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (за наявності) і діє до 05.07.2023 року, та у будь- якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 6.2.11. договору орендар зобов`язався, зокрема, у визначені цим договором строки укласти з орендодавцем договір про відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг, пропорційно орендованій площі, та відшкодувати орендодавцю на підставі цього договору витрати на утримання прибудинкової території витрати за користування земельною ділянкою, комунальні платежі тощо.

На виконання зазначеного пункту договору оренди 04.12.2020 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" (орендар) було укладено договір № П/МЧ-4-201398/НЮ про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання оренди нерухомого майна за яким балансоутримувач виробничий підрозділ "Полтавська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт" регіональної філії "Південна залізниця" "Укрзалізниця", забезпечує обслуговування, експлуатацію та прибирання частини площі контейнерської станції Полтава-Київська 5 т, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 37, загальною площею 800,0 кв. м, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувачу на виконання визначених робіт та відшкодовує плату за користування земельною ділянкою до займаної ним площі на частині площадки контейнерної станції Полтава-Київська 5 т, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. за обслуговування, експлуатацію, прибирання вищезазначеного нерухомого майна.

Згідно з п. 1.5. договору оплата в місяць становить 40,00 грн., згідно додатку № 1 до договору. Орендар зобов`язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок регіональної філії "Південна залізниця" (п.2.2.2. договору).

Позивач взяті на себе зобов`язаня виконав у повному обсязі, 10.07.2020 року на підставі Акту приймання-передачі майна передав відповідачу майно обумовлене договором оренди.

Відповідач з березня 2021 порушував умови як договору оренди так і за договору відшкодування експлуатаційних витрат в частині оплати коштів, у зв`язку з чим АТ "Українська залізниця" розірвало договір оренди в односторонньому порядку.

14.12.2021 року орендар повернув орендоване майно орендодавцю, проте, заборгованість по орендній платі в сумі 88 645,23 грн. та заборгованість за договором про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна в сумі 385,80 грн. не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було надіслано відповідачу претензію за № НЮ-05-11/80 від 12.10.2021 року з вимогою в 30-денний строк виконати свої зобов`язання.

Проте, відповідач на претензію жодним чином не відреагував, грошові кошти у добровільному порядку не сплатив, у зв`язку з чим АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулося за захистом своїх прав до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" заборгованості за договорами оренди нерухомого майна № П/НКМ-20895/НЮ від 10.07.2020 року та відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № П/МЧ-4-201398/НЮ від 04.12.2020 року в розмірі 93 891,72 грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, яким визначено що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором оренди, а саме: на підставі акту приймання передачі від 10.07.2020 року передав ТОВ "Метал Експерт" майно, а саме: частину площадки контейнерної станції Полтава-Київська 5т, що розташована в місті Полтава та знаходиться за адресою: вул. Зінківська, 37.

Відповідач, в свою чергу, порушив умови п. 3.3 договору, за яким орендна плата нараховується починається з дати передачі майна за Актом приймання- передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок.

На підтвердження часткової заборгованості станом на 01.09.2021 року позивач надав суду двосторонні акти звірки взаєморозрахунків, за яким відповідач визнав наявну заборгованість за договором оренди в розмірі 58 978, 13 грн. та заборгованість за договором про відшкодування витрат балансоутримувача в розмірі 240,00 грн.

Пунктом 11.5 договору сторони погодили, що він може бути достроково припинений в таких випадках, зокрема, орендодавцем в односторонньому порядку за умови направлення орендарю письмового повідомлення про достроково припинення договору не менш ніж за 15 календарних днів до дати припинення в разі порушення строків оплати орендної плати та інших платежів за договором більше ніж на 3 місяці або несплати їх у повному обсязі.

Враховуючи порушення умов договору оренди, орендодавець - АТ "Українська залізниця" 13.12.2021 року звернувся до ТОВ "Метал Експерт" з листом за № МЧ-4- 01-12/112, яким повідомив останнього про намір в односторонньому порядку розірвати договір оренди, зважаючи на тривале невиконання грошових зобов`язань.

14.12.2021 року між сторонами було підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до якого відповідач повернув орендоване майно позивачу та визнав, що має заборгованість по орендній платі на суму 88 645,23 грн. згідно договору оренди № П/НКМ-20895/НЮ від 10.07.2020 року та заборгованість по відшкодуванню експлуатаційних витрат на суму 385,80 грн., згідно договору № П/МЧ-4-201398/НЮ про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання оренди нерухомого майна від 04.12.2020 року. Загальна сума заборгованості складає 89 031,03 грн.

Пунктом 3.2 договору оренди сторони погодили, зокрема, що розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 4.3. договору у разі повного та належного виконання орендарем усіх грошових зобов`язань за цим договором за наявності у орендодавця гарантійного платежу, а також у разі дострокового розірвання даного договору з ініціативи орендодавця, гарантійний платіж зараховується у якості плати за останні два місяці оренди.

При здійсненні розрахунку заборгованості позивачем в рахунок оплати по договору оренди на підставі п. 4.3. договору був врахований гарантійний платіж у розмірі 26 688,00 грн., який згідно з п.4.1. договору оренди сплачений відповідачем на користь позивача після укладення даного договору. Сума гарантійного платежу зарахована позивачем в якості орендної плати за грудень 2021 року у сумі 6823,56 грн., за листопад 2021 року у сумі 15 019,20 грн., а також частково за жовтень 2021 року у сумі - 4845,24 грн.

Позивачем після отримання відомостей про розмір індексу інфляції за грудень 2021 року було здійснено розрахунок заборгованості по орендній платі у період березень грудень 2021 рок, який становить 83 799,99 грн.

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, а саме: визначеної договором орендної плати та сум відшкодування витрат балансоутримувача за обслуговування, експлуатацію, прибирання нерухомого майна, обов`язковість сплати яких передбачена п. 1.1 договору № П/МЧ-4-201398/НЮ від 04.12.2020 року. У зв`язку з цим за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 83 799,99 грн. по орендній платі та 378,06 грн. по відшкодуванню витрат по відшкодуванню експлуатаційних витрат балансоутримувача, а всього 84 178,05 грн.

Станом на дату винесення рішення у суду відсутні належні та допустимі докази сплати відповідачем на користь позивача вищевказаної заборгованості, з огляду на що, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 84 178,05 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За умовами п. 8.1. договору оренди сторони у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за цим договором, сторони несуть відповідальність згідно із цим договором та законодавством України.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

Згідно п. 8.2. договору оренди у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення грошового зобов`язання.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

На підставі ст. 230, 232 ГК України та п. 8.2 договору оренди позивачем правомірно нараховано пеню в розмірі 4 314,67 грн. (перевірку здійснено за допомогою системи "Ліга:Закон").

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірну за допомогою системи "Ліга:Закон" наданого розрахунку суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 3% річних від простроченої суми грошових зобов`язань по орендній платі в розмірі 779,22 грн. та 2 078,09 грн. інфляційних нарахувань.

Пунктом 8.4 договору оренди сторони погодили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість орендаря по її сплаті становить загалом більше ніж три місяці, орендар також зобов`язується сплатити штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

На підставі п. 8.4 договору оренди позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2 514,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань по договору про відшкодування експлуатаційних витрат у розмірі 17,55 грн., 3,14 грн. - 3 % річних від простроченої суми грошових зобов`язань та інфляційні збільшення в сумі 7,00 грн.

Пунктом 2.2.2. договору відшкодування експлуатаційних витрат визначено, що орендар при несвоєчасному внесенні плати сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Здійснивши перевірну за допомогою системи "Ліга:Закон" наданого розрахунку суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 17,55 грн. пені, 3% річних від простроченої суми грошових зобов`язань по відшкодування експлуатаційних витрат в розмірі 3,14 грн. та 7,00 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2481,00 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Експерт" (вул. Гожулівська, 37А, м. Полтава, 36007, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, в особі регіональної філії "Південна залізниця", 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, ) заборгованість за договорами оренди нерухомого майна № П/НКМ-20895/НЮ від 10.07.2020 року та відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № П/МЧ-4-201398/НЮ від 04.12.2020 року у сумі 93 891,72 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.