РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/818/22
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116;

електронна адреса: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

до відповідача: Відділу освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області,

вул. Молодіжна, 10, с. Киселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15530;

предмет спору: про стягнення 1934206,82грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Верхацький І.В. - адвокат, довіреність від 20.05.2021 №206;

від відповідача: ОСОБА_1. - керівник;

Рем В.О. - представник, діє в порядку самопредставництва згідно витягу з ЄДРПОУ.

У судовому засіданні 12.12.2022, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

04.10.2022, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України») подано позов до Відділу освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення 1934206,82грн, з них: 1557074,60грн основного боргу за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» б/д б/н (надалі - типовий Договір); 225165,03грн пені за період з 01.04.2022 по 31.08.2022; 16497,63грн трьох відсотків річних за той самий період та 135469,56грн інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по серпень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов типового Договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, у період з лютого по квітень 2022 року.

Ухвалою суду від 05.10.2022 дану позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в справі №927/818/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання в справі призначено на 31.10.2022 об 11:40; сторонам установлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору.

Відповідач, у належний строк, скористався правом на подачу відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

У відзиві проти задоволення позову заперечував: у частині стягнення основного боргу за поставлений природний газ вартістю 976194,91грн, у період з 25.02.2022 по 17.04.2022; у частині стягнення штрафних санкцій (пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат) на загальну суму 337131,22грн. Визнав наявність боргу в сумі 580879,69грн за природний газ, спожитий в період з 01.02.2022 по 25.02.2022. Також, просив зменшити розмір штрафних санкцій до 1грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову в частині вимог про стягнення основного боргу за поставлений природний газ у період з 25.02.2022 по 01.04.2022, зазначив, що в указаному періоді він не є фактичним споживачем поставленого природного газу, оскільки починаючи з 25.02.2022 населені пункти Киселівської територіальної громади перебували під російською окупацією. Також вважає, що починаючи з 01.04.2022 позивач, як постачальник «останньої надії», зобов`язаний був припинити постачання природного газу відповідачу, оскільки сплинув граничний термін (тривалістю в 60 календарних днів), у межах якого він мав поставити природний газ за Типовим договором, що узгоджується з приписами частини 2 статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» та пункту 2 розділу 6 Правил постачання природного газу (затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015).

31.10.2022, судове засідання в справі №927/818/22 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Романенко А.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 01.11.2022, після усунення обставин, які зумовили відсутність судді, підготовче засідання в справі призначено на 16.11.2022 о 12:00.

11.11.2022, від позивача, на електронну адресу суду, надійшла відповідь на відзив, разом з клопотання про продовження строку на її подачу до суду. Позивач пояснив, що був позбавлений можливості в установлений судом строк (7 календарних днів з моменту отримання відзиву на позов) скористатись правом на подачу до суду, в порядку статей 166, 184 ГПК України відповіді на відзив, оскільки в м. Києві (територіальне місце знаходження представника) майже щоденно оголошуються повітряні тривоги та має місце відключення електроживлення, з метою збереження енергосистеми України, що впливає на тривалість робочого дня Компанії та її представників.

Суд визнав поважними причини пропуску позивачем установленого строку на подачу відповіді на відзив та залучив цей документ до матеріалів справи, з метою врахування його змісту при ухваленні судового рішення по суті спору (протокол судового засідання 16.11.2022).

У відповіді на відзив позивач звертав увагу, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника «останньої надії» та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником Оператором газотранспортної системи, за участю Операторів газорозподільних систем, об`єми спожитого відповідачем (бюджетна установа) природного газу в період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 02.03.2022 по 31.03.2022 та з 01.04.2022 по 17.04.2022 автоматично було включено до портфеля постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», і відповідно спожитий відповідачем природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. Водночас, відповідачем не спростовано факт того, що спірні обсяги природного газу в указаний період було спожито з ресурсу постачальника «останньої надії». При цьому, відповідач не вчинив жодних дій щодо одностороннього розірвання з постачальником «останньої надії» типового договору постачання природного газу, відтак, має розрахуватись за спожитий природний газ та сплатити штрафні санкції за порушення договірних зобов`язань. Проти зменшення неустойки (в формі пені) позивач заперечив. Вказав на відсутність в матеріалах справи жодних документів, що підтверджували б скрутне матеріальне становище відповідача та неможливість здійснення ним своєчасної оплати за отримані послуги. Водночас зменшення пені до 1грн фактично нівелюватиме саме значення пені, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора, у зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання коштів за надані послуги.

16.11.2022, у підготовче засідання прибули повноважні представники обох сторін, участь представника позивача забезпечена в режимі відеоконференції, за його письмовим клопотанням.

Повноважний представник відповідача підтвердив факт отримання ним відповіді на відзив та повідомив про відсутність у нього наміру подавати до суду письмові заперечення на відповідь на відзив.

За результатами підготовчого засідання, суд, керуючись приписами п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 30.11.2022 о 14:00.

30.11.2022, судове засідання по справі №927/818/22 не відбулось, у зв`язку з відключенням електропостачання в Господарському суді Чернігівської області, починаючи з 11:20 та до кінця робочого дня, через напружену ситуацію в енергосистемі України, про що складено акт №38-22 від 01.12.2022 щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи.

Ухвалою суду від 01.12.2022 судове засідання по розгляду справи №927/818/22 по суті призначено на 12.12.2022 об 11:00; участь повноважного представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 12.12.2022, забезпечено в режимі відеоконференції.

12.12.2022, у судове засідання прибули повноважні представники обох сторін.

Судом розпочато розгляд справи по суті та заслухано повноважних представників позивача та відповідача.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, указані ним у позовній заяві та в відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив у частині стягнення вартості природного газу, поставленого в період з 25.02.2022 по 17.04.2022, та в частині стягнення неустойки, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, - у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників обох сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензоване постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до п.26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015, постачальник «останньої надії» - визначений КМУ постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021, набула чинності постанова КМУ від 25.10.2021 №1102 «Про внесення змін до постанов КМУ від 30.09.2015 №809 та від 09.12.2020 №1236», відповідно до якої (п.2), з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року акціонерному товариству «Магістральні газопроводи України», товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», оператором газорозподільних систем:

- забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 01 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалось жодним постачальником;

- забезпечити безумовне відновлення газопостачання бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо);

- забезпечити внесення операторами газорозподільних систем до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи інформації щодо всіх захищених споживачів, приєднаних до газорозподільної системи, із зазначенням відповідної категорії, до якої належить такий споживач: побутові споживачі; бюджетні установи (в значенні Бюджетного кодексу України); заклади охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та заклади охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо); виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива.

АТ «НАК «Нафтогаз України», разом з Міністерством розвитку громад та територій, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, юридичним особам теплоенергетики державної та комунальної форм власності мають забезпечити, зокрема, укладення до 01.12.2021 договорів постачання газу між бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником «останньої надії».

Відділ освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (відповідач, споживач) є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

За п.1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 (зареєстровано МЮУ за №1378/27823) (надалі - Кодекс ГТС) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п.2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

За частиною 2 статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії». Наведене узгоджується зі змістом п.2 розділу VI Правил постачання природного газу.

У випадку постачання природного газу постачальником «останньої надії» кінцева дата постачання визначається автоматично інформаційною платформою оператора газотранспортної системи відповідно до граничного строку постачання, визначеного Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу (абз. 4 п.2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.

Інформаційна платформа щоденно до 06:00 UTC (08:00 за київським часом) години для зимового періоду та 05:00 UTC (08:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби надсилає операторам газорозподільних систем, оператору газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та постачальнику «останньої надії» перелік ЕІС-кодів споживачів, які були в попередній газовій добі зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії».

Оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

Для здійснення діяльності постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі забезпечується функціонування окремого Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» (п.2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого відповідачем у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 у розмірі 15,4359тис.м.куб., з 02.03.2022 по 31.03.2022 у розмірі 9,4153тис.м.куб. та з 01.04.2022 по 17.04.2022 у розмірі 5,09483тис.м.куб., автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», і відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем у спірному періоді, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується, зокрема, листом Оператора ГТС України від 05.08.2022 №ТОВВИХ-22-8255; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від Оператора ГРМ; а також відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС України щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХТ00018FC5Y00N (у вигляді принтскрину з особистого кабінету ПОН на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Відповідно до п.1 розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається в випадках, передбачених п.3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором (п.2 розділу VI Правил постачання природного газу).

Відповідно до п.4.2. розділу IV Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Згідно з п.2 глави 7 ХІІ Кодексу ГТС (у редакції чинній на час існування спірних правовідносин), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником при розрахунку вартості спожитого природного газу.

Судом установлено, що позивач провів нарахування вартості спожитого відповідачем у спірному періоді природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого відповідачем природного газу, що отримані в процесі доступу до інформаційної платформи Оператора ГТС.

За п.4.1. розділу IV Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті.

Згідно з п.8 розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника «останньої надії». Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника «останньої надії».

Починаючи з 01.12.2021, ціна природного газу розрахована відповідно до формули п.24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 №809, в редакції постанови КМУ від 25.10.2021 №1102, та відповідно до Правил постачання природного газу та умов Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» опублікована / оприлюднена на сайті позивача.

Розрахунок за поставлений постачальником «останньої надії» природний газ здійснюється споживачем в установлений договором термін (п.8 розділу VI Правил постачання природного газу).

Виходячи з умов пунктів 4.3. та 4.4. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Споживач, у свою чергу, зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п.4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялись на адресу відповідача наступні рахунки: №9788 на суму 628695,86грн (за спожитий природний газ обсягом 15,4359тис.м.куб., у лютому 2022 року); №12954 на суму 659302,40грн (за спожитий природний газ обсягом 9,4153тис.м.куб., у березні 2022 року); №15687 на суму 269076,34грн (за спожитий природний газ обсягом 5,09483тис.м.куб., у квітні 2022 року).

Відповідач факт отримання перелічених рахунків, разом з актами приймання-передачі природного газу №3854 на суму 628695,86грн (за лютий 2022 року), №5684 на суму 659302,40грн (за березень 2022 року) та №7312 на суму 269076,34грн (за квітень 2022 року), не заперечив.

За висновком суду, позивачем, на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, доведено факт постачання відповідачу, як постачальником «останньої надії», природного газу в період з 01.02.2022 по 28.02.2022 та в період з 02.03.2022 по 17.04.2022, в об`ємі 29,94603тис.куб.м, загальною вартістю 1557074,60грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та статті 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За п.4.4. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п.4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Таким чином, виходячи з умов п.4.4. Типового договору, відповідач мав розрахуватись за спожитий природний газ у лютому 2022 року в строк по 31.03.2022 (оплату прострочено з 01.04.2022); у березні 2022 року в строк по 02.05.2022 (оплату прострочено з 03.05.2022, оскільки 30.04.2022 - припадає на вихідний день, тому граничний строк оплати перенесено на перший робочий день, що відповідає приписам частини 5 статті 254 ЦК України); у квітні 2022 року в строк по 31.05.2022 (оплату прострочено з 01.06.2022).

Згідно з частиною 7 статті 193 ГК України та статтею 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За статтею 202 ГК України та статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

До суду не надано належних доказів на підтвердження оплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 1557074,60грн у повному обсязі або частково.

Відповідачем не спростовано факт споживання визначеного вище обсягу природного газу із ресурсу постачальника «останньої надії». При цьому, факт перебування території, де знаходиться відповідач, у період з 25.02.2022 по 01.04.2022 під російською окупацією, не звільняє його від обов`язку розрахуватись за природний газ, спожитий в період з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 02.03.2022 по 17.04.2022, з ресурсу постачальника «останньої надії».

Згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС та реєстру споживачів постачальника «останньої надії» Оператора ГРМ, позивачем, як постачальником «останньої надії», у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 (протягом 28 календарних днів поспіль) та в період з 02.03.2022 по 17.04.2022 (протягом 47 календарних днів поспіль) поставлено відповідачу, що автоматично внесений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» станом на 28.01.2022 та, повторно, станом на 02.03.2022, природний газ об`ємом 29,94603тис.куб.м, загальною вартістю 1557074,60грн, з огляду на відсутність у нього, як бюджетної установи (в розумінні Бюджетного кодексу України), будь-якого іншого постачальника природного газу в указаному періоді.

З наведеного слідує, що граничний строк, протягом якого може бути поставлений споживачу природний газ за рахунок ресурсу постачальника «останньої надії» (граничною тривалістю 60 календарних днів), дотримано. При цьому, судом взято до уваги, що кінцева дата постачання природного газу постачальником «останньої надії» визначається інформаційною платформою Оператора ГТС автоматично відповідно до граничного строку постачання, визначеного Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу, незалежно від волі позивача, з огляду на зміст абз. 4 п.2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС (у редакції чинній на момент існування спірних правовідносин).

За поясненнями відповідача (в відзиві на позов), ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зареєстрував його, як свого споживача, в Реєстрі на Інформаційній платформі Оператора ГТС, лише з 18.04.2022.

Водночас, судом установлено, що відповідач, у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 02.03.2022 по 17.04.2022, не скористався правом на розірвання в односторонньому порядку типового договору на поставку природного газу постачальником «останньої надії», шляхом надання постачальнику «останньої надії» письмового повідомлення про відмову від постачання природного газу в порядку встановленому п.9 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин), власне споживання не обмежив, а тому зобов`язаний розрахуватись за природний газ, поставлений з ресурсу постачальника «останньої надії».

Введення з країні з 24.02.2022 воєнного стану не звільняє відповідача від обов`язку розрахуватись за спожиті ним послуги.

З огляду на порушення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті вартості природного газу в указаному періоді, позивачем нараховано та заявлено до стягнення в межах даного позову: 225165,03грн неустойки (в формі пені) за період з 01.04.2022 по 31.08.2022; 16497,63грн трьох відсотків річних за той самий період та 135469,56грн інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по серпень 2022 року.

За статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 2 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань від простроченої суми не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, в тому числі, від знецінення грошової одиниці за час такого користування.

За визначенням статей 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За частиною 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 №543/96-ВР платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 даного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм, розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань установлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачено в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

За п.4.5. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», в разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом не встановлено правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення виконання договірних зобов`язань перед позивачем у силу дії форс-мажорних обставин (введення воєнного стану, що триває на момент вирішення цього спору).

Суд констатує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості виконання грошового зобов`язання за Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин (введення воєнного стану з 24.02.2022). Також відповідачем не надано суду доказів повідомлення позивача про неспроможність виконати зобов`язань по Договору, як передбачено в п.10.4., або неможливості вчинення цієї дії (територію, на якій відповідач функціонує звільнено з під російської окупації з 02.04.2022).

Водночас відповідач не скористався правом на розірвання з постачальником «останньої надії» договірних відносин в односторонньому порядку відповідно до п.9 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) та п.11.3. Договору.

Здійснивши аналіз доводів та заперечень обох сторін, враховуючи порушення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті вартості поставленого природного газу, провівши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позов, у частині стягнення 225165,03грн пені, 16497,63грн трьох відсотків річних та 135469,56грн інфляційних втрат за заявлені періоди є правомірним, обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи; розрахунок позивача - арифметично вірний.

Відповідач у відзиві на позов та його повноважний представник у судовому засіданні 12.12.2022, просив зменшити суму штрафних санкцій (пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат) до 1грн.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначав, що основною причиною, що є винятковою, незалежала від його волі, та вплинула на належне виконання зобов`язань перед позивачем, є наслідки бойових дій на території міста Чернігова та Чернігівського району в період з 25.02.2022 по 01.04.2022, зумовлені військовою агресією з боку Російської Федерації. 15.02.2022, між ним та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», було укладено договір постачання природного газу №24-1228/21-БО-Т, за яким у період з лютого по грудень 2022 року замовлено поставку природного газу, виходячи з погодженої ціни та обсягу поставки, натомість, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зареєстрував його як споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС лише 18.04.2022, як наслідок, у спірному періоді природний газ було поставлено йому з ресурсу постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Водночас відповідач був позбавлений можливості вплинути на цю ситуацію, оскільки в період з 25.02.2022 по 01.04.2022 територія, на якій він провадить свою діяльність, перебувала під окупацією військ РФ (про що до відзиву додано засвідчену копію довідки в/ч НОМЕР_1 МОУ). Також просив суд взяти до уваги, що Відділ освіти є самостійним структурним підрозділом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, бюджетною та неприбутковою організацією, що повністю фінансується з місцевого бюджету. Киселівська територіальна громада вкрай сильно постраждала від активної фази бойових дій в період з лютого по березень 2022 року, зокрема, с. Новоселівка має руйнування житлових будинків у розмірі приблизно 85%, половину з яких зруйновано повністю; інші населені пункти також зазнали масштабних пошкоджень, зокрема, частково зруйновано інфраструктуру населених пунктів ОТГ (мости, дороги, лінії електропередач, водопровідна мережа). Водночас, незважаючи на дефіцит бюджетного фінансування, всі фінансові ресурси Киселівської сільської ради направлено на підтримку сімей, які втратили житло (про що до відзиву надано засвідчені копії довідок: з переліком об`єктів житлового фонду Киселівської територіальної громади, що непридатні до проживання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій РФ; щодо витрат по облаштуванню тимчасових (модульних) містечок для життєзабезпечення населення, яке втратило житло на території Киселівської селищної ради внаслідок бойових дій РФ; копії листів-звернень до меценатів з метою отримання фінансової підтримки громади).

Позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечував. У відповіді на відзив зазначив, що відсутність коштів на рахунках або недофінансування відповідача, не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Вважає, що відповідачем не надано до суду жодного документу, який би міг свідчити про можливість зменшення штрафних санкцій, зокрема, щодо підтвердження скрутного матеріального становища відповідача та неможливості здійснення ним своєчасної оплати, матеріали справи також не містять будь-яких доказів на підтвердження намагань відповідача виконати зобов`язання за договором вчасно. За доводами позивача, клопотання про зменшення пені до 1грн фактично нівелюватиме саме значення пені, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора, в зв`язку з порушення його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Частиною 1 статті 550 ЦК України встановлено загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки в усіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні в зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Водночас частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України також установлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №924/243/19).

Таким чином, наведені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру до заподіяних збитків, з метою забезпечення дотримання розумного балансу інтересів кредитора та боржника.

Слід зазначити, що поняття «значно» та «надмірно», при застосуванні частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила встановлені цими нормами направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора в порушенні зобов`язання боржником.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від установлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №924/456/19, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, що оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає її зменшення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд констатує, що законодавством не встановлено перелік виключних обставин, виходячи з яких має бути прийнято рішення щодо зменшення штрафних санкцій, так само як і не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом, відповідно до статті 86 ГПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання по розрахунку за природний газ, поставлений постачальником «останньої надії» в період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 02.03.2022 по 31.03.2022 та з 01.04.2022 по 17.04.2022, в об`ємі 29,94603тис.куб.м, загальною вартістю 1557074,60грн, при цьому, період такого прострочення є тривалим (перевищує півроку), в той час як в рахунок наявного боргу жодних оплат відповідачем проведено не було.

Разом з тим, беручи до уваги наведені відповідачем причини прострочення виконання грошового зобов`язання, що зумовлені об`єктивними обставинами, незалежними від його волі (своєчасне не включення його до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на Інформаційній платформі Оператора ГТС на підставі підписаного сторонами договору №24-1228/21-БО-Т від 15.02.2022; перебування в період з 25.02.2022 по 01.04.2022 території, де функціонує відповідач під окупацією військ РФ; першочергове направлення бюджетних коштів, за рахунок яких фінансується відповідач, на підтримку сімей, що постраждали внаслідок ведення бойових дій на території населених пунктів, віднесених до Киселівської сільської ОТГ), за недоведеності факту наявності збитків у позивача, спричинених протиправною поведінкою відповідача, суд, з метою дотримання розумного балансу між інтересами сторін, вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити суму неустойки (в формі пені) до 22516,50грн (що складає 90% від заявленої суми).

Виходячи з правової природи трьох відсотків річних та інфляційних втрат, їх розмір не підлягає зменшенню судом у порядку частини 1 статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України, оскільки наведене позбавить кредитора можливості компенсувати матеріальні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання, в тому числі в результаті інфляційних процесів у економіці країни.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань по своєчасному розрахунку за поставлений природний газ у період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 02.03.2022 по 31.03.2022 та з 01.04.2022 по 17.04.2022, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в частині основного боргу в сумі 1557074,60грн, трьох відсотків річних у сумі 16497,63грн, інфляційних втрат у сумі 135469,56грн та частково в частині неустойки (пені) в сумі 22516,50грн (з урахуванням зменшення її розміру судом), відповідно до заявлених періодів.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України договірні зобов`язання належно не виконав, за поставлений природний газ у встановлений строк не розрахувався, правомірність вимог позивача не спростував, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині основного боргу в сумі 1557074,60грн, пені в сумі 22516,50грн (з урахування зменшення судом заявленого розміру) за період з 01.04.2022 по 31.08.2022, трьох відсотків річних у сумі 16497,63грн за той самий період та інфляційних втрат у сумі 135469,56грн за аналогічний період.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За статтею 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З огляду на зміст наведеної норми, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 29013,10грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 165 - 167, 178, 184, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ) до Відділу освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Молодіжна, буд. 10, с. Киселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15530; ) про стягнення 1934206,82грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Молодіжна, буд. 10, с. Киселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15530; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ) основний борг у сумі 1557074,60грн, пеню в сумі 22516,50грн, три відсотки річних у сумі 16497,63грн, інфляційні втрати у сумі 135469,56грн та судовий збір у сумі 29013,10грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному в статті 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 19.12.2022

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко