ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 Справа № 914/2216/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Львівського міського центру зайнятості, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької, м. Львів

про стягнення 104 815,62 грн. повернення допомоги з безробіття

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості до відповідача: Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької про стягнення 104 815,62 грн. повернення допомоги з безробіття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 р., справу № 914/2216/22 розподілено судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2022 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 26.10.2022 р.

25.10.2022 р. від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 3451/22.

В судовому засіданні 26.10.2022 р., відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 02.11.2022 р.

28.10.2022 р. в систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив з додатком за вх. № 22386/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2022 р. розгляд справи по суті призначено на 23.11.2022 р.

Призначене на 23.11.2022 р. судове засідання не відбулося через відсутність 23.11.2022 року електропостачання у приміщенні Господарського суду Львівської області, що підтверджується актом від 25.11.2022 р., який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2022 р. розгляд справи по суті призначено на 13.12.2022 р.

13.12.2022 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

13.12.2022 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 13.12.2022 р. не здійснюється.

У поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву за вх. № 3451/22 від 25.10.2022 р., відповідач просить суд залучити до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки на думку представника відповідача, рішення у даній справі може вплинути на майнові права Хахули А. Є.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, суд відмовляє у його задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною 1 та 3 ст.50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Суд зазначає, що в ході розгляду даної справи, суд буде оцінювати правовідносини, які виникли між Львівським міським центром зайнятості та ДП Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької в межах заявлених позовних вимог, де буде надаватися правова оцінка щодо обгрунтованості чи необгрунтованості позову, а також заперечень на нього.

Тому, суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі № 914/2216/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , яке викладено у відзиві на позовну заяву за вх. № 3451/22 від 25.10.2022 р.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2216/22.

В судовому засіданні 13.12.2022 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 будучи звільненим 21.03.2020 року з Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» зареєструвався 01.04.2020 року у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 01.04.2020р. і було призначено допомогу з безробіття та розпочато виплату допомоги з безробіття з 22.04.2020 року, відповідно до п.п.1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Допомога по безробіттю ОСОБА_1 була виплачена з 22.04.2020 року по 16.04.2021 року в сумі 104 815,62 грн.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №40 від 28.06.2022 року) з`ясовано, що ОСОБА_1 був поновлений на роботі у Державному підприємстві «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на посаді начальника художньо-освітлювального цеху з 21.03.2020 року згідно наказу від 06.10.2021 року №158-к на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20 підлягає поновленню на роботі ОСОБА_1 з 21.03.2020 року.

На думку позивача, у відповідача наявне зобов`язання щодо відшкодування Львівському міському центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 104 815,62 грн., у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду. Відповідно до п.4 ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Позивач зазначає, що станом на дату подання позову, від Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» кошти в сумі 104 815,62 грн. позивачу не повернуто.

На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 104 815,62 грн. повернення допомоги з безробіття ОСОБА_1 від Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької».

Позиція відповідача.

У поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву за вх. № 3451/22 від 25.10.2022 р., відповідач посилається на те, що позивачем вказано, що відповідно до ст.530 ЦК України у відповідача наявне зобов`язання щодо відшкодування Львівському міському центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 104815,62 грн. у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідач зазначає, що в той же час ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено права, обов`язки та відповідальність Фонду, серед яких Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Таким чином, це визначено як право, а не обов`язок Фонду, а зобов`язання роботодавця щодо виплати сум страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду відсутнє.

Тому норма щодо обов`язковості стягнення сум страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду не є імперативною і дане питання може бути вирішено виключно судом з урахуванням конкретного випадку. На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 будучи звільненим 21.03.2020 року з Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької», зареєструвався 01.04.2020 року у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

До матеріалів справи позивачем долучено заяву ОСОБА_1 про надання (поновлення) статусу безробітного від 01.04.2020 року та заяву ОСОБА_1 про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 01.04.2020 року.

Згідно з наказом Львівського міського центру зайнятості ПК № 00066 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 01.04.2020р. і було призначено допомогу з безробіття та розпочато виплату допомоги з безробіття з 22.04.2020 року, відповідно до п.п.1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Допомога по безробіттю ОСОБА_1 була виплачена з 22.04.2020 року по 16.04.2021 року в сумі 104 815,62 грн.

На письмове звернення Львівського міського центру зайнятості (лист за вих. № 10-1962/22 від 03.08.2022 р.) АТ КБ «ПриватБанк» повідомив листом за вих. № 20.1.0.0.0/7-220812/24322 від 17.08.2022 р., що Банком своєчасно та в повному обсязі, були зараховані грошові кошти на поточний рахунок ОСОБА_1 в сумах згідно листа.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20 вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника художньо-освітлювального цеху Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» з 21 березня 2020 року.

ОСОБА_1 був поновлений на роботі у Державному підприємстві «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на посаді начальника художньо-освітлювального цеху з 21.03.2020 року згідно наказу від 06.10.2021 року №158-к на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20.

14.09.2022р. позивачем скеровано відповідачу повідомлення за вих. № 10-1596/22 про повернення коштів в сумі 104 815,62 грн., яке залишено відповідачем без задоволення. На підтвердження надіслання даного повідомлення позивачем долучено накладну Укрпошти № 958 від 14.09.2022 р. та опис вкладення.

Позивач вважає, що у відповідача наявне зобов`язання щодо відшкодування Львівському міському центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 104 815,62 грн., у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду і відповідно до п.4 ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

На підставі наведеного, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької 104 815,62 грн. повернення допомоги з безробіття.

Оцінка суду.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України Про зайнятість населення та інших нормативно- правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із пунктом 8 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, страховим випадком є подія, через яку:

- застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

- застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї обставин та зареєструвалась у встановленому порядку, набуває право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявлених Львівським міським центром зайнятості позовних вимог у межах даної справи, є вимоги до Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької про стягнення коштів у розмірі 104 815,62 грн., які є сумою виплаченого забезпечення та наданих соціальних послуг ОСОБА_1 , якого було поновлено на посаді з 21.03.2020 р. згідно із постановою Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20.

Відповідно до ст. ст. 1, 43 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012р. (із змінами та доповненнями), безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018р. (надалі - Порядок №792).

Відповідно до п. 22 Порядку №792, рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Згідно зі ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї обставин та зареєструвалась у встановленому порядку, набуває право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю. Як зазначалось вище, ОСОБА_1 після звільнення його відповідачем із займаної посади звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Наказом Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької № 158-к від 06.10.2021 р., який долучено до матеріалів справи, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника художньо-освітлювального цеху з 21 березня 2020 року на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №463/3590/20.

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Оскільки судовим рішення скасовано наказ про звільнення найманого працівника, який став підставою для втрати заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до статей 34 та 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 Про практику розгляду судами трудових спорів зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, у зв`язку із поновленням безробітного ОСОБА_1 на роботі з 21 березня 2020 року, відповідно до норм пункту 4 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, виплачена допомога по безробіттю за період з 22.04.2020 р. по 16.04.2021 р. в сумі 104 815,62 грн., підлягає стягненню з роботодавця, тобто з відповідача на користь позивача.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати заявлених до стягнення коштів суду не надано та доказів в спростування наведених обставин суду не подано.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі, судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1100 від 09.09.2022 р., який відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. ч.3 ст.222, ст.ст. 236-241, 242, 252, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Державного підприємства Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької (79008, м. Львів, вул. Лесі Українки, буд. 1; код ЄДРПОУ № 02224614) на користь позивача: Львівського міського центру зайнятості (79060, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 122; код ЄДРПОУ №25555035) 104 815,62 грн. повернення допомоги з безробіття та 2 481,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 16.12.2022 р.

Суддя Долінська О.З.