за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат"
до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації
про стягнення 181 785,00 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранат» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 181 785,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови Договору №157/2020 про закупівлю від 18.02.2020 в частині розрахунку за отриманий товар, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 181 785,00 грн заборгованості.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі та справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 позов задоволено частково.

16.12.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача 15 000, 00 грн. судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 заяву ТОВ «Гранат» про ухвалення додаткового рішення у даній справі повернуто без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2022 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 910/15784/21 скасовано, справу направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/2; скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 та повернуто матеріали справи № 910/15784/21 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду заяви про винесення додаткового рішення.

23.11.2022 справа № 910/15784/21 надійшла до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021 разом з доданим до неї документами подана позивачем до суду після закінчення строку встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України та не містить клопотання про поновлення пропущеного строку.

06.12.2022 через «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

Крім того, у заяві про розподіл судових витрат позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів, що підтверджують витрати Позивача на професійну правничу допомогу, які він має сплати на користь Бюро у зв`язку з розглядом справи № 910/15784/21 в суді першої інстанції та скарг в суді апеляційної і касаційної інстанції, та поновити його.

Розлянувши заяву позивача в частині поновлення строку на подання доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказана норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини пропуску строку, в разі необхідності - з поданням відповідних доказів.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 6 ст. 119 ГПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як зазначено вище, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження та рішення було складено 10.12.2021, отже датою ухвалення рішення у даній справі є 10.12.2021, а тому, докази, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України мали бути подані не пізніше 15.12.2021.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що позивачу стало відомо про рішення від 10.12.2022 лише 14.12.2021 після його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а матеріали справи № 910/15784/21 у період з січня 2022 року до листопада 2022 року перебували в судах апеляційної та касаційної інстанцій, що стало причиною пропуску позивачем строку на звернення з заявою про розподіл судових витрат.

З огляду на наведене, суд визнає поважними причини пропуску процесуального строку, встановленого законом та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку на подачу доказів понесення судових витрат, яка міститься в заяві про розподіл судових витрат від 06.12.2022.

У ст. 244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат від 06.12.2022 та, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 позов задоволено частково; закрито провадження у справі № 910/15784/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 181 028,00 грн; стягнуто з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» заборгованість у розмірі 757,00 грн та судовий збір у розмірі 2 726,78 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з першої заяви по суті спору, а саме позовної заяви № 128 від 27.09.2021, позивачем було зазначено, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести із розглядом справи складається, зокрема, з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 726,78 грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн; витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду не заплановано.

Також, з позовної заяви вбачається, що остання підготовлена Адвокатським бюро «Сайко та партнери», згідно Договору про надання правової допомоги №19 від 10.09.2020, який укладено між АБ «Сайко та партнери» та ТОВ «Гранат», примітка про що міститься в позовній заяві.

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Так, судом встановлено, що між Адвокатським бюро «Сайко та партнери» (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранат» (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №19 від 10.09.2020 (Договір) відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, кримінального, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах і установах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно абз. 1 та 2 п. 1.3. Договору надання Клієнту професійної правничої допомоги, здійснюється у наступних формах, але не виключно: консультації, підготовка відповідей (звітів) на запити органів державної влади, підготовка матеріалів справи, збирання доказів та здійснення інших необхідних дій для подачі заяв по суті справи; складення заяв, відповідей, звітів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Згідно п. 1.4 Договору конкретний зміст правової допомоги, що надаватиметься Клієнту згідно цього Договору, визначається Сторонами в додатковій угоді до даного Договору.

У пункті 3.7. Договору сторони дійшли згоди, що факт наданих послуг підтверджується актом наданої правничої допомоги, який складається Бюро у двох примірниках і надається Клієнту. Протягом 3-х днів з моменту надання (відправлення) акту та за відсутності зауважень до нього Клієнт зобов`язаний підписати його та повернути один примірник Бюро. За наявності зауважень до акту Клієнт має протягом 3-х днів письмово мотивувати такі зауваження, в іншому разі виконані роботи (надані послуги) вважаються прийнятими Клієнтом автоматично.

Між Клієнтом та Бюро укладено Додаткову угоду №3 від 10.09.2020 до Договору, у якій в графі «зміст правової допомоги, що надається Клієнту» встановлено, що надається повний спектр професійної правничої допомоги пов`язаної зі стягненням з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (код в ) заборгованості за поставлений товар, згідно договору № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020 р., та у зв`язку з цим представлення прав та законних інтересів Клієнта в Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді, а також перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до Додаткової угоди №3 розмір гонорару Бюро визначається на підставі загального обсягу виконаної роботи (наданої послуги) у відповідності до змісту правової допомоги, що надається Клієнту та тарифної ставки Бюро, яка складає - 3 000,00 грн/1 година. При цьому, мінімальний оплачуваний час складає 0,5 години, а мінімальна вартість представлення інтересів Клієнта в одному судовому засіданні становить - 2 000,00 грн.

Згідно Додаткової угоди №3 адвокат, що надаватиме правову допомогу - Сайко Юрій Васильович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №6890/10, видане Радою адвокатів Київської області 05.09.2018).

На підтвердження повноважень адвоката Сайко Ю.В. позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію свідоцтва КС№6890/10 від 05.09.2018 та ордер КС№759699 від 27.09.2021.

Відповідно до Акту №2 про надання правової допомоги від 14.12.2021 Бюро надало, а Клієнт прийняв надану правову допомогу, що полягає у наступному:

- ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом (договором № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020 р., що укладений між Клієнтом та Управлінням освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації; додатковими угодами до цього договору; первинною документацією, що підтверджує виконання Клієнтом цього договору) та опрацювання нормативної бази і судової практики щодо підготування позову про стягнення заборгованості за поставлений товар, розмір гонорару 6 000,00 грн;

- підготовано проект позовної заяви про стягнення заборгованості з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації за поставлений товар, згідно договору № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020 р., у розмірі 181 785,00 грн розмір гонорару 9 000,00 грн.

Крім того, відповідно до Акту №2 правову допомогу надано адвокатом Сайко Ю.В., витрачено часу разом всього 5 год, розмір гонорару становить загалом 15 000,00 грн.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що викладена в постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи ч. 8 ст. 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач не надав суду докази про витрати, пов`язані з розглядом судової справи, а саме на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт/надання послуг, підтвердження оплати цих послуг тощо).

Разом з тим, суд зазначає, що розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги, визначений у розмірі 3 000,00 грн за 1 год. Так відповідно до акту №2 адвокатом витрачено 5 год. на надання правничої допомого, з огляду на що розмір гонорару склав 15 000,00 грн (3 000,00 грн х 5 год).

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (3 000,00 грн х 5 год.) підтверджуються належними доказами.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача, а загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, не виходить за розумні межі розміру гонорару, відтак, витрати позивача на правову допомогу підлягають розподілу відповідно до результатів вирішення спору в даній справі.

Разом з тим, на адресу Господарського суду міста Києва не надходило заперечень відповідача стосовно заявленого до відшкодування розміру адвокатських витрат з урахуванням доказів поданих разом з заявою про ухвалення додаткового рішення та не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 у справі № 910/15784/21, суд, розподіляючи судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позову зазначив, що відповідно до вимог ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд вимог, провадження з розгляду яких підлягає закриттю, покладається на відповідача, з урахуванням того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача; судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд інших вимог покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову в цій частині.

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, у розмірі 15 000,00 грн відповідно до приписів ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо інших витрат, про які зазначає заявник у клопотанні про розподіл судових витрат від 06.12.2022, а саме, витрат, які пов`язані з розглядом апеляційної та касаційної скарг ТОВ «Гранат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022, суд зазначає наступне.

Верховним Судом в постанові від 06.09.2022 у справі № 910/15784/21 зазначено, що суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 910/15784/21 вказано, що судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами розгляду заяви по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021, з підстав зазначених в даній ухвалі.

Відтак, оскільки, за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021 (процесуальні документи за якою були предметом розгляду в апеляційній та касаційній інстанції), таку заяву залишено без розгляду, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача, які пов`язані з розглядом апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03148, місто Київ, вул. Якуба Коласа, будинок 6-А; ідентифікаційний код: 37498536) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» (02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 18-А; ідентифікаційний код: 21620913) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева