ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Справа № 915/308/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Концерн Хлібпром", вул. Хлібна, 2, м. Львів, 79035 ()

електронна пошта:

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д", проспект Миру, 40, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54056 ()

про стягнення грошових коштів в розмірі 213 242, 53 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне акціонерне товариство "Концерн Хлібпром" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д": суму основного боргу у розмірі 158 333, 24 грн.; пені у розмірі 21 438, 53 грн.; суму штрафу у розмірі 7 916, 67 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 23 203, 74 грн.; 3 % річних у розмірі 2 350, 35 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 1441 від 01.01.2018 року, а саме: зобов`язань щодо оплати за поставлений товар згідно видаткових накладних, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі.

За порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем відповідно до умов договору нараховано відповідачу пеню та штраф, а також відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати та 3 % річних, які заявлено до стягнення у даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 509, 625, 692 ЦК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином. Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2022 про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 21.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

01.01.2018 між Приватним акціонерним товариством "Концерн Хлібпром" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д" (покупець) було укладено договір поставки № 1441.

Відповідно до п. 30.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом строку визначеного в п. 1.3 договору.

Відповідно до п. 1.3 договору строк/термін дії договору 31.12.2018.

Відповідно до п. 30.4 договору сторони домовились про право кожної із сторін розірвати договір в односторонньому порядку з зазначенням причин такого розірвання та з обов`язковим письмовим повідомленням іншої сторони про дострокове розірвання договору не пізніше ніж за 45 календарних днів до запланованої дати розірвання.

Відповідно до п. 30.10 договору у випадку, якщо не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його припинення цей договір вважається пролонгованим на один календарний рік на тих самих умовах.

Доказів визнання недійсним, розірвання або припинення договору суду не подано.

Судом встановлено, що договір постачання товару № 1441 від 01.01.2018 укладено з протоколом узгодження розбіжностей.

До договору між сторонами також складено: Додаток № 1 «Специфікація»; Додаток № 2 «Порядок електронного документообігу»; Додаток № 3 «Графік поставок»; Додаток № 4 «Перелік документів»; Додаток № 5 «Перелік знижок на товар».

Договір, Протокол розбіжностей та всі Додатки до договору підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 13.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, встановлених договором, поставити і передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти товар і оплатити його на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 13.2 договору покупець приймає товар для продажу його у власній мережі, що спричиняє відмінності договору від типових умов, звичаїв, рекомендацій, щодо поставки, які використовуються сторонами в частині, що прямо не суперечить умовам договору.

Відповідно до п. 3.14 договору сторони засвідчують, що в цьому договорі містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Відповідно до п. 13.5 договору до договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж в частині, що не суперечить умовам договору.

Відповідно до п. 5.2 договору місце поставки згідно з умовами погодженими сторонами у додатку № 3 до договору.

Відповідно до п. 5.3 договору вид транспорту автомобільний.

Відповідно до п. 13.7 договору найменування, асортимент, торгова марка та ціна товару, що поставляється, вказуються в додатку № 1 до цього договору («Специфікація»).

Відповідно до п. 14.1 договору товар поставляється партіями. Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на умовах «DDP» (згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «ІНКОТЕРМС 2000») в місце/місця поставки зазначені в п. 5.2 спеціальної частини договору з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 15.1 договору поставка окремої партії товарів здійснюється виключно за умови отримання постачальником замовлення покупця.

Відповідно до п. 16.1 договору товар поставляється постачальником окремими партіями відповідно до замовлення покупця.

Відповідно до п. 16.2 договору товар поставляється відповідно до графіку поставок.

Відповідно до п. 16.5 договору (в редакції протоколу розбіжностей) поставка вважається виконаю з моменту передачі товару у власність покупця, що підтверджується підписаною сторонами товарно-транспортною накладною (в тексті цього договору також «первинний документ»). З моменту підписання такої накладної товар вважається переданим у власність покупцю.

Відповідно до п. 16.8 договору дата отримання документів підтверджується відповідною відміткою покупця.

Відповідно до п. 17.8 договору (в редакції протоколу розбіжностей) підписанням первинного документу (товарно-транспортної накладної) покупець підтверджує належне виконання постачальником умов цього договору щодо поставки товару та надання необхідних документів.

Відповідно до п. 25.1 договору право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі вивантаженого товару на рампі місця поставки.

Відповідно до п. 23.1 договору ціна договору дорівнює вартості товару, поставленого постачальником покупцю.

Відповідно до п. 24.1 договору ціна за одинцю товару зазначається в погодженій сторонами специфікації (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 24.3 договору (в редакції протоколу розбіжностей) оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом строку, встановленого п. 3.1 Спеціальної частини.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) оплата за отриманий товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 30 календарних днів з моменту передачі товару у власність покупця.

Судом встановлено, що в період з 12.10.2021 по 22.02.2022 на виконання умов договору позивач ПрАТ "Концерн Хлібпром" поставив відповідачу ТзОВ "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д" (хлібобулочні вироби) на загальну суму 158 333, 24 грн., що підтверджується наступними товаро-транспортними накладними:

- товарно-транспортна накладна № ZKV111143506 на відпуск хлібобулочних виробів від 12.10.2021 на суму 5 123,16 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 13.10.2021 по 11.11.2021. З 12.11.2021 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV111144235 на відпуск хлібобулочних виробів від 19.10.2021 на суму 6 607,44 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 20.10.2021 по 18.11.2021. З 19.11.2021 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV111150606 на відпуск хлібобулочних виробів від 14.12.2021 на суму 14 034, 68 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 15.12.2021 по 13.01.2022. З 14.01.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV111151393 на відпуск хлібобулочних виробів від 21.12.2021 на суму 29 365, 74 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 22.12.2021 по 20.01.2022. З 21.01.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV111152109 на відпуск хлібобулочних виробів від 28.12.2021 на суму 28 559, 34 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 29.12.2021 по 27.01.2022. З 28.01.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV000000016 на відпуск хлібобулочних виробів від 04.01.2022 на суму 19 113, 36 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 05.01.2022 по 03.02.2022. З 04.02.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV000003510 на відпуск хлібобулочних виробів від 08.02.2022 на суму 25 340, 70 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 09.02.2022 по 10.03.2022. З 11.03.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV000004117 на відпуск хлібобулочних виробів від 15.02.2022 на суму 20 310, 42 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 16.02.2022 по 17.03.2022. З 18.03.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- товарно-транспортна накладна № ZKV000004964 на відпуск хлібобулочних виробів від 22.02.2022 на суму 9 878, 40 грн.

Строк оплати відповідно до п. 3.1 (в редакції протоколу розбіжностей) з 23.02.2022 по 24.03.2022. З 25.03.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Підставою поставки у товарно-транспортних накладних зазначено договір № 1441 від 01.01.2018.

Всі товарно-транспортні накладні підписано сторонами без зауважень та скріплено печатками.

Суду не подано доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 158 333, 24 грн. за поставлений товар.

Враховуючи вищевикладене, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення грошових коштів, а підставою позову є невиконання відповідачем зобов`язання з оплати за поставлений товар у строки, передбачені умовами договору поставки. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Щодо вимоги про стягнення основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом вище, в період з 12.10.2021 по 22.02.2022 на виконання умов договору позивач ПрАТ "Концерн Хлібпром" поставив відповідачу ТзОВ "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д" (хлібобулочні вироби) на загальну суму 158 333, 24 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін товарно-транспортними накладними.

Станом на день розгляду даної справи сторонами спору не подано суду доказів оплати відповідачем заборгованості в розмірі 158 333, 24 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем порушено вимоги ст. 11, 509, 525, 526, 692, 712 ЦК України та умов п. 3.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Позовна вимога про стягнення заборгованості (основного боргу) за отриманий товар в сумі 158 333, 24 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

4.2. Щодо вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України (постанови Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 907/65/18 та у справі № 910/20734/20 від 20.01.2022).

Відповідно до п. 27.6 договору у випадку несвоєчасної оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасної оплати за кожний день прострочення платежу.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 21 438, 53 грн. Розрахунок пені виконано станом на 05.08.2022. Детальний розрахунок пені, виконаний позивачем, наявний в матеріалах справи.

Судом здійснено перевірку розміру пені та встановлено, що позивачем арифметично правильно, відповідно до умов договору та вимог законодавства здійснено нарахування пені по кожному окремому зобов`язанню (кожній окремій товарно-транспортній накладній, строк оплати по якій порушено), виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення, в межах шестимісячного строку відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України. Періоди нарахувань визначено правильно.

Отже, вимога про стягнення пені в розмірі 21 438, 53 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 27.6.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) у випадку порушення строків оплати вартості товару більш ніж на 10 календарних днів покупець додатково сплачує штраф у розмірі 5 % від суми порушеного зобов`язання, а постачальник має право зупинити поставки товару за цим договором до повного та належного виконання покупцем своїх зобов`язань з оплати товару.

Враховуючи, що відповідачем порушено строки оплати по вищевказаним накладним більше, ніж на 10 днів, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення 7 916, 67 грн. (158 333, 24 грн. х 5%) штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до п. 27.6.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей).

Вимога про стягнення штрафу в розмірі 7 916, 67 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

4.3. Щодо вимоги про стягнення процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних в сумі 2 350, 35 грн. Розрахунок 3 % річних виконано станом на 05.08.2022. Детальний розрахунок 3 % річних, виконаний позивачем, наявний в матеріалах справи.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок 3 % річних здійснено позивачем арифметично правильно, відповідно до вимог законодавства (ст. 625 ЦК України). Періоди нарахувань визначено правильно.

Отже, вимога про стягнення 3 % річних в розмірі 2 350, 35 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення 23 203, 74 грн. - інфляційних втрат згідно з ст. 625 ЦК України. Розрахунок інфляційних втрат здійснено станом на червень 2022 (включно). Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що нарахування інфляційних втрат виконано позивачем арифметично правильно відповідно до вимог законодавства (ст. 625 ЦК України). Нарахування здійснено по кожному окремому зобов`язанню. Періоди нарахувань визначено правильно.

Отже, вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 23 203, 74 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 3 198, 64 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ РИТЕЙЛ Д", проспект Миру, 40, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54056 () на користь позивача Приватного акціонерного товариства "Концерн Хлібпром", вул. Хлібна, 2, м. Львів, 79035 ():

- 158 333, 24 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять три грн. 24 коп.) - основного боргу;

- 21 438, 53 грн. (двадцять одна тисяча чотириста тридцять вісім грн. 53 коп.) - пені;

- 7 916, 67 грн. (сім тисяч дев`ятсот шістнадцять грн. 67 коп.) штрафу;

- 2 350, 35 грн. (дві тисячі триста п`ятдесят грн. 34 коп.) - 3 % річних;

- 23 203, 74 грн. (двадцять три тисячі двісті три грн. 74 коп.) - інфляційних втрат;

- 3 198, 64 грн. (три тисячі сто дев`яносто вісім грн. 64 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.12.2022.

Суддя Е.М. Олейняш