ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1225/22

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН (50106, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Фабрична, буд. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський ДОРБУД (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Робітнича, буд. 32)

про стягнення 13909,48 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., у тому числі 10300,00 грн. основного боргу, 1638,41 грн. пені, 1793,29 грн. інфляційних втрат, 177,78 грн. 3% річних,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН (далі ТОВ ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський ДОРБУД (далі ТОВ Тетіївський ДОРБУД, відповідач) про стягнення 13909,48 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., у тому числі 10300,00 грн. основного боргу, 1638,41 грн. пені, 1793,29 грн. інфляційних втрат, 177,78 грн. 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., згідно з яким відповідачеві було поставлено товар. Проте, ТОВ Тетіївський ДОРБУД оплата за поставлений товар була здійснена частково, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 10300,00 грн. основного боргу, 1638,41 грн. пені, 1793,29 грн. інфляційних втрат, 177,78 грн. 3% річних, і судовий збір та інші судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський ДОРБУД про стягнення 13909,48 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., у тому числі 10300,00 грн. основного боргу, 1638,41 грн. пені, 1793,29 грн. інфляційних втрат, 177,78 грн. 3% річних, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.08.2022 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Ухвалу постановлено направити сторонам.

Слід зазначити, що вказану ухвалу у встановлений процесуальним законодавством строк не було направлено учасникам процесу, з огляду на відсутність фінансування для здійснення судом поштових відправлень.

У подальшому, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено на адресу відповідача 09.11.2022 р. та отримано останнім 15.11.2022 р.

Поряд з цим, суд відзначає, що відповідно до ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України, та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Смірнов проти України від 08.11.2005 р., у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пономарьова проти України від 03.04.2008 р. зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.12.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Тетіївський ДОРБУД (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014, відповідно до п. 1.1 якого постачальник передає у власність покупцю нафтопродукти (товар), а покупець приймає і сплачує їх вартість.

Постачальник здійснює поставку товару на будь-якій із наступних умов (відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року), відповідно до заявки і за вибором покупця: EXW на територіях вказаних у заявках покупця пунктів; СРТ або DDP - станція призначення або пункт вивантаження, що вказані в заявці покупця. Умови поставки вказуються покупцем та зазначаються в тексті відповідної заявки на поставку партії товару та/або вказуються в документах постачальника, що підтверджують поставку (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору ціна товару зазначається і узгоджується сторонами у рахунках-фактурах, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними та/або актами приймання-передачі товару.

У відповідності з п. 4.3 договору покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару у відповідності до п. 3.3 цього договору, що підтверджується оформленою первинною документацією (товарно-транспортною накладною й видатковою накладною та/або актом приймання-передачі товару), згідно рахунка-фактури постачальника та за реквізитами, вказаними у такому рахунку-фактурі. Рахунки-фактури виставляються постачальником протягом робочого дня, в якому була отримана оформлена належним чином заявка покупця.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що покупець здійснює розрахунок за товар у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Умовами п. 5.2 договору встановлено, що у випадку порушення покупцем строків оплати та з урахуванням ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його тексту уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, та діє до 31.12.2021 р., а в частині виконання грошових зобов`язань та відповідальності - до повного виконання. Якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про розірвання договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах. Припинення договору не позбавляє сторони права на стягнення понесених збитків, в тому числі - неотриманих доходів, пені, штрафів, передбачених цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).

Відповідно до видаткової накладної № 1160 від 14.12.2021 р., яка підписана та скріплена печатками ТОВ ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН та ТОВ Тетіївський ДОРБУД, постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 15300,00 грн.

Відповідач прийняв товар у власність та оплатив його частково, здійснивши платіж на суму 5000,00 грн.

Решту зобов`язання по оплаті товару в розмірі 10300,00 грн. відповідачем залишено без виконання.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав взяті на себе зобов`язання і не сплатив ТОВ ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН залишок заборгованості в сумі 10300,00 грн. за поставлений товар за договором поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., останнє і звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Судом встановлено, що остаточний розрахунок за поставлений товар має бути проведено у відповідності до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час прийняття рішення, відповідач заборгованість за отриманий від позивача товар не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували наявність чи розмір заявленого позивачем до стягнення боргу у сумі 10300,00 грн.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 4130-12-21-БЦ014 від 01.12.2021 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 10300,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 1638,41 грн. пені за порушення строків оплати поставленого товару на підставі пункту 5.2 договору.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов`язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 5.2 договору, у випадку порушення покупцем строків оплати та з урахуванням ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Поряд з цим, згідно з приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що заявлений до стягнення розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача, з урахуванням часткової оплати, за загальний період з 30.12.2021 р. до 27.07.2022 р., було визначено позивачем в сумі 4444,87 грн., яка є арифметично вірною та обґрунтованою.

У той же час, зазначені вище приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не були враховані позивачем під час нарахування пені за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

Так, за змістом п. 4.3 договору плата за покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару.

Поставку товару було здійснено 14.12.2021 р., а тому строк оплати за поставлений товар згідно з п. 4.3 договору спливає 28.12.2021 р., з огляду на що нарахування пені може здійснюватись, починаючи з 29.12.2021 р. і до 29.06.2022 р.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню в сумі 1243,34 грн. за період з 30.12.2021 р. (оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог) до 29.06.2022 р. на суму 10300,00 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 177,78 грн. 3% річних та 1793,29 грн. інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 177,78 грн., нараховані на заборгованість відповідача за період з 30.12.2021 р. до 27.07.2022 р., він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, становить 1793,29 грн., нарахованих на суму заборгованості за період з січня 2022 року до червня 2022 року, він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі слід зазначити наступне.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що судові витрати складаються з судового збору в розмірі 2481,00 грн. та очікуваних (попередніх) сум судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 687 від 17.06.2022 р. на суму 2481,00 грн.

Отже, витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, станом на час прийняття рішення позивачем, у підтвердження понесення решти заявлених очікуваних судових витрат (витрат на правову допомогу), жодних доказів не подано, у зв`язку з чим у суду на час вирішення спору відсутні підстави для розгляду та вирішення питання щодо покладення на відповідача витрат позивача на послуги адвоката.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський ДОРБУД (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Робітнича, буд. 32, код 42280946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕВРО ОЙЛ ПРОДАКШН (50106, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Фабрична, буд. 2, код 42794130) 10300 (десять тисяч триста) грн. 00 коп. основного боргу, 1243 (одну тисячу двісті сорок три) грн. 34 коп. пені, 177 (сто сімдесят сім) грн. 78 коп. 3% річних, 1793 (одну тисячу сімсот дев`яносто три) грн. 29 коп. інфляційних втрат, 2410 (дві тисячі чотириста десять) грн. 53 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.12.2022 р.

Суддя В.М. Бабкіна