УХВАЛА

м. Київ

22.12.2022Справа № 910/14124/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., дослідивши матеріали заяви

за позовом Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 59/65, кв. 3; ідентифікаційний код 44801118)

до 1. Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141)

2. Центрального територіального управління капітального будівництва (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 34578571)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінпроект" (03084, м. Київ, вул. Генерала Матикіна, буд. 16; ідентифікаційний код 40026438)

2. Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, місто Київ, вул. Болбочана Петра, будинок 8 А)

3. Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 00034022)

про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Громадська організація "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" з позовом до Київської міської ради та Центрального територіального управління капітального будівництва, за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінпроект", Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:

- визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині, яка залишилася чинною після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2022 у справі № 5011-51/5456-2012 та в цілому;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018, а саме запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису щодо реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 (з присвоєнням їй вказаного кадастрового номера) із зазначенням дати та підстави скасування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.09.2012 у справі № 5011-51/5456-2012 було встановлено, що рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", яким ЦТУ КБ було надано в орендне користування земельну ділянку, було прийнято з перевищенням її повноважень і є незаконним. Цим рішенням визнано недійсним пункт 1 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 в частині визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих 29.11.1948 № 37 "Про поновлення відведення та встановлення меж земельних ділянок призначення Гарнізонної квартирно-експлуатаційної частини Київського воєнного округу в Молотовському районі міста Києва".

За таких обставин, на переконання Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад", в іншій частині зазначене рішення Київради не може бути застосовано, адже Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України відновлено в правах постійного землекористувача. Таким чином, зазначена земельна ділянка загальною площею 0,9645 га за виключенням 0,01 га земель міської забудови належить виключно державі.

Крім того, на час державної реєстрації (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) права власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,9645 га 12.04.2016, у Київської міської ради не було і досі немає навіть формальних підстав (в тому числі зазначених нині у реєстрі речових прав) для реєстрації у Державному реєстрі прав на таке нерухоме майно, а відтак, вказаний запис підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані документи, суд дійшов висновку про повернення даної позовної заяви, з огляду на наступне.

Частиною 1 Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Із позовної заяви вбачається, що даний позов подано Громадською організацією "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" з метою захисту інтересів держави України в особі Міністерства оборони України, яке є потерпілим від незаконних оборудок з надання в оренду земельної ділянки, Кабінету Міністрів України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, військовослужбовців, а також, місцевої громади, і в тому числі й порушених законних інтересів позивача (передбачених його Статутом).

Разом з тим, позивач також відзначає, що даний позов направлений також й на захист культурної спадщини, забезпечення дотримання вимог чинного законодавства про містобудівну діяльність та законодавства про охорону навколишнього середовища у місті Києві.

Так, приписами ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" від 22.03.2012 № 4572-VI закріплено, що громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів; за організаційно-правовою формою воно утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Статут громадського об`єднання, зокрема, має містити відомості про мету (цілі) та напрями його діяльності; повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи) (ст. 11 Закону України "Про громадські об`єднання").

Частиною 2 ст. 21 вказаного Закону передбачено права громадської організації, які остання реалізує шляхом наділення засновниками (учасниками) такої громадської організації певними повноваженнями (компетенцією), що не виключає делегування йому функцій представництва для захисту їхніх прав та інтересів у правовідносинах із третіми особами, в тому числі щодо судового захисту.

Пунктом п. 1.1. Статуту передбачено, що громадська організація "Врятуймо Київ - зелене древнє місто - сад" є добровільним об`єднанням, фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, екологічних, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших прав та інтересів своїх членів та/або інших осіб.

Відповідно до п. 2.1. Статуту діяльність має суспільний характер, що виявляється у її взаємодії з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями різних форм власності, встановленні партнерських відносин з іншими громадськими організаціями, рухами, фондами, зареєстрованими в Україні чи за її межами, громадянами України, іноземцями та/або особами без громадянства.

Представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів чи інших осіб, які сприяють досягненню мети і завдань Організації (за згодою останніх), у будь-яких органах державної влади, в тому числі судах усіх інстанцій та юрисдикцій, правоохоронних органах, у органах місцевого самоврядування, їхніх виконавчих органах, а також на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування (п. 2.4.2. Статуту).

Згідно п. 1.5. Статуту Громадська організація у своїй діяльності керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України "Про громадські об`єднання", Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про право громадськості па доступ до інформації, на участь громадськості в процесі прийняття рішень та на доступ до правосуддя з усіх питань, що стосуються довкілля (Орхуська Конвенція), Кіотським протоколом, Європейською ландшафтною конвенцією, Конвенцією про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини, Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи, іншим чинним законодавством України та міжнародними угодами щодо прав громадськості в галузі захисту і збереження довкілля, природного середовища, культурної спадщини та життєвого простору громадян та цим Статутом.

Про що відзначалося судом вище, даний позов подано в інтересах місцевої громади, до якої позивач відносить й свою Громадську організацію, а також в інтересах держави в особі визначених вище державних органів, у зв`язку з чим, на переконання суду, даний позов спрямований не на захист власних інтересів юридичної особи, а на захист інтересів невизначеного кола фізичних осіб та визначених позивачем суб`єктів владних повноважень, з метою представництва їхніх інтересів в суді, керуючись нормами законодавства визначених п. 1.5. Статуту, з метою реалізації статутних завдань Громадської організації.

В той час, суд звертає увагу, що згідно абзацу 3 пункту 2.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено в її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Суд відзначає, що із Статуту позивача вбачається, право Громадської організації на представництво інтересів інших осіб, втім, позивачем до позову не додано жодних доказів звернення до нього осіб/членів Громадської організації/ місцевої громади, тощо, задля захисту порушених інтересів шляхом подання даного позову.

При цьому, судом враховано, що Громадська організація є об`єднанням фізичних осіб та має суспільний характер, що відповідно виключає можливість голови такої організації здійснювати свою діяльність (в зазначеній частині) виключно на власний розсуд, що відповідно свідчить про відсутність у позивача Голови Громадської організації М.В. Зельдіна повноважень на підписання такого позову в інтересах місцевої громади, за відсутності такого звернення.

Стосовно тверджень позивача, що даний позов також подано з метою захисту інтересів держави, то суд вказує, що ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є зокрема захист інтересів держави.

При цьому суд звертає увагу позивача, що чинним законодавством України не передбачено можливості захисту інтересів держави у суді будь-якою особою.

За приписами ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим законом, покладаються саме на прокуратуру.

При цьому, за змістом ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Таким чином, забезпечення захисту інтересів держави здійснюється органами прокуратури, при цьому не допускається підміна інтересів держави інтересам окремої юридичної особи, в тому числі й громадської організації, оскільки у законодавстві відсутні спеціальні механізми, які б передбачали можливість звернення окремих юридичних осіб в суд з метою захисту інтересів держави.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

В контексті викладеного, суд вказує, що позивач звертаючись із даним позовом до суду із обґрунтуванням необхідності захисту інтересів держави фактично реалізує та підмінює собою повноваження органів прокуратури, при тому, що позивач не наділений повноваженнями здійснювати такий захист.

Крім того, суд також відзначає, що й прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, або ж у разі відсутності такого органу.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві навіть й не згадується, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює захист таких інтересів, більш того, й не йдеться про відсутність такого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, з огляду на викладене вище у своїй сукупності, Громадською організацією "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" не обґрунтовано наявності повноважень для звернення з даним позовом до суду з метою представництва інтересів держави України та місцевої громади, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Що стосується клопотання Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" щодо об`єднання поданих позовних вимог в одному провадженні (подане до суду 21.12.2022), то суд вказує, що даному клопотанню оцінка судом не надається, адже, обставини, що послугували підставами для повернення позовної заяви без розгляду не є порушення правил об`єднання позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до п. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174 та 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" до Київської міської ради, Центрального територіального управління капітального будівництва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінпроект", Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерство оборони України про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та додані до неї документи повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 22.12.2022.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАРАНОВ