РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2022Справа № 910/11148/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ МЄДІА», м. Київ

про стягнення 368 828,01 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ МЄДІА» (далі - ТзОВ «СКАЙ МЄДІА»/відповідач) про стягнення 368 828,01 грн, у тому числі: 238 712,90 грн - основного боргу, 35 806,94 грн - штрафу, 19 048,03 грн - пені, 10 447,05 грн - 3% річних та 64 813,09 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором тимчасового користування місцем, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу на транспорті №43/ТР від 08.07.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.10.2022 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, зокрема, ухвалу суду від 26.10.2022 надіслано судом на юридичну адресу ТзОВ «СКАЙ МЄДІА», зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак, 09.11.2022 до суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду від 26.10.2022 з відміткою: «неповна адреса».

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 на підставі наказу №692 Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надало ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» погодження на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва №ТР-13760-20.

08.07.2020 між Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - робочий орган), Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ МЄДІА» (далі - рекламорозповсюджувач») укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу на транспорті №43/ТР.

Відповідно до п. 1.1. договору на підставі відповідного наказу Робочого органу про надання погодження на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва рекламорозповсюджувачеві надається у тимчасове платне користування місце для розміщення рекламного засобу на транспорті комунальної власності територіальної громади м. Києва, включно для розміщення та експлуатації рекламного засобу.

Сторони домовились, що ціною цього договору є плата за тимчасове користування місцем, розмір якої відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України визначається та розраховується на підставі рішення Київської міської ради або розпоряджень її виконавчого органу відповідно до наданих рекламорозповсюджувачу погоджень, вказаних у відповідних адресних переліках. Плата за тимчасове користування місцем нараховується, зараховується та використовується Робочим органом у порядку, визначеному рішеннями Київської міської ради або її виконавчого органу (п. 7.1., п. 7.2. договору).

Згідно п. 7.3. договору підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення рекламорозповсюджувачем плати є рішення Робочого органу про надання погодження, інші юридичні факти (вчинки рекламорозповсюджувача щодо фактичного користування місцем для розміщення рекламного засобу).

У відповідності до п. 7.4. договору плата щомісячно перераховується рекламорозповсюджувачем до бюджету міста Києва відповідно до умов договору. У разі прострочення термінів сплати, визначених договором, розмір несплаченої суми плати коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції, відповідно до умов договору та законодавства.

Розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць. Плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується Робочим органом щомісячно та переказуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця виключно на казначейський рахунок у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє рекламорозповсюджувача від здійснення плати (п. 7.14, п. 7.15 договору).

Відповідно до п. 8.2. договору Робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми пристроченого платежу за кожен день прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно п. 8.3. договору Робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 (одного) місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення рекламного засобу протягом строку дії наданого погодження, а також протягом строку фактичного користування місцем. Припинення строку дії погодження щодо окремого місця для розміщення рекламного засобу у разі наявності у рекламорозповсюджувача інших чинних погоджень не тягне за собою припинення цього договору в цілому. Цей договір припиняється внаслідок: припинення чи анулювання усіх погоджень, наданих рекламорозповсюджувачу; непереоформлення погодження у встановлених Порядком випадках та порядку; в інших випадках, передбачених цим договором та чинними нормативно-правовими актами (п. 9.1. та п. 9.2. договору).

Згідно з Адресним переліком №1, який є додатком № 1 до цього договору, рекламорозповсюджувачу надано право тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу на транспорті: № погодження - ТР-13760-20, тип рекламного засобу - рекламні площі зовні вагона, місце розміщення - Святошинсько-Броварська лінія, один рухомий склад (5 вагонів), розмір плати за місяць - 25 500,00 грн, дата початку строку дії - 10.06.2020, дата кінця строку дії - 09.06.2025.

У період з липня 2020 року по січень 2022 року включно (з урахуванням коригувань), відповідач в порушення умов договору не здійснив розрахунки із позивачем за розміщення рекламних засобів, внаслідок чого у ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» утворилась заборгованість в сумі 238 712,90 грн, що підтверджується відповідними рахунками на оплату та розрахунками коригувань за цей період.

31.08.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію-вимогу за вих. №076-1216 від 26.08.2022 про сплату заборгованості за договором №43/ТР від 08.07.2020, яка станом на день звернення складала 259 024,28 грн.

ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» залишило претензію-вимогу без відповіді та задоволення.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за розміщення рекламних засобів, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» борг в сумі 238 712,90 грн, а також штраф у розмірі 15% від заборгованості в сумі 35 806,94 грн, пеню у розмірі 19 048,03 грн, 3% річних в сумі 10 447,05 грн та інфляційні втрати в сумі 64 813,09 грн, нараховані по кожному рахунку на оплату з урахуванням розрахунків коригувань за період з липня 2020 року по січень 2022 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ст. 1 Закону України «Про рекламу» наведені такі визначення. Реклама на транспорті - реклама, що розміщується на території підприємств транспорту загального користування, метрополітену, зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів та споруд підприємств транспорту загального користування і метрополітену.

Рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про рекламу» розміщення реклами на транспорті погоджується лише з власниками об`єктів транспорту або уповноваженими ними органами (особами). При погодженні розміщення реклами на транспорті втручання у форму та зміст реклами забороняється.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом вище встановлено, що на підставі наказу позивача №692 від 10.06.2020 відповідачу надано погодження №ТР-13760-20 від 08.07.2020 на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, а саме - рекламні площі зовні вагона одного рухомого складу (5 вагонів) на Святошинсько-Броварській лінії.

У подальшому, між позивачем, відповідачем та КП «Київський метрополітен» укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу на транспорті №43/ТР, відповідно до якого відповідачеві надається у тимчасове платне користування місце для розміщення рекламного засобу на транспорті комунальної власності територіальної громади м. Києва, включно для розміщення та експлуатації рекламного засобу.

Відповідно до п. 7.14. та п. 7.15 договору розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць. Плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується Робочим органом щомісячно та переказуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця виключно на казначейський рахунок у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє рекламорозповсюджувача від здійснення плати.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи вбачається, що у період з липня 2020 року по січень 2022 року включно, відповідач не розрахувався за розміщення рекламних засобів, внаслідок чого у ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» утворилась заборгованість в сумі 238 712,90 грн, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати вартості за розміщення рекламного засобу у зазначений вище період, суд дійшов висновку, що ТзОВ «СКАЙ МЄДІА» порушено умови договору №ТР-13760-20 від 08.07.2020 та положення ст. положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 238 712,90 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 15% від заборгованості в сумі 35 806,94 грн, пеню у розмірі 19 048,03 грн, 3% річних в сумі 10 447,05 грн та інфляційні втрати в сумі 64 813,09 грн, нараховані по кожному рахунку на оплату з урахуванням розрахунків коригувань за період з 20.07.2020 по 30.09.2022.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2. договору Робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми пристроченого платежу за кожен день прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно п. 8.3. договору Робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 (одного) місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Крім того, суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та штрафу, передбаченого п. 8.3. договору, і встановив, що розрахунки обчислено арифметично вірно, відповідно ці вимоги також підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, і встановлено, що при їх розрахунку позивачем допущено арифметичну помилку, проте розмір інфляційних втрат не перевищує суми, обчисленої судом, водночас, за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є сума 3% річних у розмірі 10 427,38 грн.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ МЄДІА» (01004, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 13/1; ідентифікаційний код 40759712) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 41348526) 238 712 (двісті тридцять вісім тисяч сімсот дванадцять) грн 90 коп. - основного боргу, 19 048 (дев`ятнадцять тисяч сорок вісім) грн 03 коп. - пені, 35 806 (тридцять п`ять тисяч вісімсот шість) грн 94 коп. - штрафу, 10 427 (десять тисяч чотириста двадцять сім) грн 38 коп. - 3% річних, 64 813 (шістдесят чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн 09 коп. - інфляційних втрат та 5 532 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 12 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук