СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Харків Справа № 917/253/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,

представників сторін:

позивача Жирний О.С. (в режимі відеоконференції);

відповідача Гречко С.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз (вх.№785П/1-43) та Акціонерного товариства Укртрансгаз (вх.№786П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 (суддя Паламарчук В.В., повний текст рішення складено 06.08.2021) у справі №917/253/21

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ,

до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз, м. Полтава,

про стягнення 3563896,54 грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі АТ Укртрансгаз) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз"" (далі АТ "Полтавагаз") (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 2 850 940,37 грн заборгованості за перевищення замовленої потужності відповідно до договору транспортування природного газу від 19.09.2018 № (далі договір), 306 689,29 грн пені, 281 307,06 грн інфляційних втрат, 124 959,82 грн 3% річних.

АТ "Укртрансгаз", обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначало, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором в частині оплати за вересень грудень 2019 року у АТ "Полтавагаз" виникла заборгованість за перевищення замовленої потужності.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 позов задоволено частково; стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 2850940,37грн заборгованості за перевищення замовленої потужності за договором транспортування природного газу від 19.09.2018 №, 149196,15грн пені, 124642,02грн 3% річних, 281307,06грн інфляційних втрат та 49411,29грн судового збору.

АТ Укртрансгаз з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 27.08.2021 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 в частині відмови у стягненні 157493,14грн пені та 317,80грн 3% річних та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, а тому позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожен день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, на думку скаржника, позовна давність по стягненню пені за порушення замовником строків виконання грошового зобов`язання з оплати вартості перевищеної замовленої (договірної) потужності за травень 2019 року розпочався з 20.06.2019, за вересень 2019 року з 22.10.2019, за жовтень 2019 року з 20.11.2019, за листопад 2019 року з 20.12.2019 та за грудень 2019 року - з 21.01.2020. Також вказує на те, що з 12.03.2020 по 01.10.2021 на території України введені карантинні обмеження, а отже, враховуючи п.12 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та п.7 розділу ІХ Прикінцеві положення ГК України, позовна давність щодо стягнення пені по зобов`язанням відповідача за період серпень, грудень 2019 року продовжується на строк дії встановленого карантину та, відповідно, вказаний строк не є таким, що сплив. Крім того, позивач вказує на те, що за умовами укладеного між сторонами договору відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності, а отже, скаржник вважає, що останнім днем для здійснення відповідної оплати є день, що передує вказаній даті, тобто 19 число відповідного місяця.

АТ Оператор газорозподільної системи Полтавагаз з рішенням місцевого господарського суду також не погодилось та 30.08.2021 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить зупинити провадження у справі №917/253/21 до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №917/1466/19; скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи. Умовами договору транспортування природного газу від 19.09.2018 №, який укладений між сторонами спору, встановлено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування); окремим додатком 3 до цього договору визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника; обов`язковість укладання цих додатків визначена умовами договору від 19.09.2018 №. Однак додатки 1,2,3 до договору транспортування природного газу від 19.09.2018 № між сторонами не підписані та не узгоджувалися. Скаржник вважає, що відсутність додатку 3 вказує на неузгодженість сторонами при підписанні договору переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу, та їх характеристик, що в сукупності вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови договору як предмет договору, а тому у відповідності до ч.8 ст.181 ГК України договір є неукладеним в частині узгодження обсягу замовленої потужності (величини замовленої потужності). Крім того, скаржник вказує на те, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, оскільки відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Так, у провадженні Східного апеляційного господарського суду перебуває справа №917/1466/19 за позовом АТ Укртрансгаз до АТ Полтавагаз про стягнення заборгованості за обсяги небалансу за договором транспортування природного газу від 19.09.2018 №, тоді як предметом спору у цій справі є заборгованість за перевищення замовленої потужності за цим же договором.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача АТ Полтавагаз заперечує проти вимог позивача та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ Укртрансгаз. При цьому, з посиланням на постанову Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №903/973/19 відповідач зазначає, що між сторонами спору не підписувались додатки 1,2,3 (обов`язковість укладення яких визначено умовами договору транспортування природного газу від 19.09.2018 №), що свідчить про неузгодженість такої істотної умови, як предмет договору, а тому в силу приписів статті 180 ГК України договір в частині узгодження обсягу замовленої потужності (величини замовленої потужності) є неукладеним. У зв`язку з цим відповідач не визнає наявність договірних відносин між сторонами спору щодо надання послуг замовленої потужності. Крім того, відповідач погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені (т.2,а.с.131-135).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача АТ Укртрансгаз посилається на те, що укладений між сторонами спору договір транспортування природного газу від 19.09.2018 № відповідає умовам типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497. Крім того, вказує на те, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладання договору, а не за наслідками виконання його сторонами; про виконання умов договору свідчать дії відповідача по виконанню його зобов`язань, зокрема, підписання актів приймання-передачі природного газу на ГРС, актів наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) за спірний період, здійснення оплати послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) за травень-серпень 2019 року тощо.

Крім того, позивач зазначає про необґрунтованість клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки одержання доступу до потужності є окремою від послуг врегулювання добового негативного небалансу послугою, яка сплачується за можливість користування договірною потужністю, тобто частиною технічної потужності газотранспортної системи, в той час як послуга врегулювання добового небалансу є оплатою вартості природного газу в обсязі добового небалансу (т.2, а.с.158-167).

23.11.2021 позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому він просить визнати поважними причини неподання доказів до суду першої інстанції та поновити пропущений строк на подання доказів; долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копію адвокатського запиту від 09.11.2021 №128660/3, копію листа НКРЕКП від 16.11.2021 №13157/16.2.1/7-21, копію звітів про використану потужність газотранспортної системи та стан розрахунків АТ Полтавагаз за травень-липень 2019 року (форми №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна); копію довіреності АТ Укртрансгаз (т.2,а.с.177-192).

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 та від 04.10.2021 у цій справі встановлено учасникам справи строк до 05.10.2021 та до 11.10.2021, відповідно, для подання заяв, клопотань тощо (т.2, а.с. 129,130).

Враховуючи, що клопотання позивача заявлене з пропуском строків, встановлених ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 та від 04.10.2021 та без клопотання про його продовження, суд апеляційної інстанції, дотримуючись положень статті 118 ГПК України, дійшов висновку про залишення вказаних клопотань позивача без розгляду.

Також суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі у справі № 917/253/21 до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №917/1466/19 з огляду те, що відповідачем не визначено, які саме обставини неможливо встановити у цій справі; рішення у справі №917/1466/19 жодним чином не вплине на оцінку і збирання доказів у цій справі та всі обставини, що мають значення для розгляду цієї справи, можуть бути встановлені господарським судом.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі № 917/253/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" відмовлено. Вирішено стягнути з АТ "Укртрансгаз" на користь АТ "Полтавагаз" 75665,74 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статей 3, 11, 610, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, статей 179, 193 Господарського кодексу України, пунктів 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС) , виходив із того, що:

- умови договору не місять таких його обов`язкових положень (умов), як: точки входу та/або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями), тому немає можливості встановити на який саме період наданий доступ до потужності та в яких точках входу/або виходу, з якими технічними характеристиками цих точок тощо;

- матеріали справи не містять інформації яким чином відповідачеві присвоєні ЕІС-коди, та на підставі яких даних визначені точки входу/виходу до/із газотранспортної системи відповідача, оскільки відсутні підписані між сторонами спору додатки 1, 2, 3 до договору;

- позивачем до позовної заяви надані звіти про використання замовленої потужності АТ "Полтавагаз", які не містять розрахунку вартості перевищення розміру договірних потужностей з визначенням кількості замовлених точок входу та точок виходу, які мали бути узгоджені сторонами спору відповідно до умов договору та Кодексу ГТС;

- в матеріалах справи відсутні алокації відборів та подач замовника, на підставі яких відповідно до умов договору та Кодексу ГТС має здійснюватися розрахунок вартості плати за перевищення договірної потужності;

- позивачем у позовній заяві не наведено формулу визначення перевищення замовленої (договірної) потужності, на підставі якої суд міг би перевірити фактичні дані та їх складові для встановлення правильності здійсненого позивачем розрахунку;

- позивачем не надано первинних документів, які би свідчили про перевищення договірної потужності АТ "Полтавагаз" у вересні - грудні 2019 року відповідно до положень Кодексу ГТС,

- між сторонами договору транспортування природного газу не укладались додатки 1, 2, 3 до договору, якими визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місцерозташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки, а позивач не передавав об`єми (обсяги) природного газу в точках комерційного обліку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено фактичного обсягу перевищення договірної (замовленої) потужності та замовленої договірної потужності відповідачем, а тому договір є неукладеним в частині узгодження обсягу замовленої потужності (величина договірної потужності), а не в цілому.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.06.2022 постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі №917/253/21 скасовано, справу №917/253/21 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 73-80, 86, 236-238, 269 Господарського процесуального кодексу України не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема актам наданих послуг, які підписані позивачем та відповідачем, про отримання послуг перевищення замовленої потужності у спірні періоди (т. 1 а. с. 33 -36).

Верховний Суд вказав, що для правильного вирішення цього спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо стягнення додаткової плати за перевищення розміру договірних потужностей, суду апеляційної інстанції належало встановити обставини, пов`язані з наданням цих послуг, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти наданих послуг за спірний період, звіти про використання замовленої потужності замовником, рахунки за перевищення замовленої потужності, акт НКРЕКП №194 від 07.04.2021 планової перевірки дотримання АТ "Полтавагаз" вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу природного газу за період з 01.01.2019 до 31.12.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно витягу з протоколу розподілу судової справи від 22.07.2022, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 у справі №917/253/21 зокрема прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 до провадження та призначено її до розгляду. Ухвалено про час та місце розгляду справи повідомити сторін додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 у справі №917/253/21 зокрема прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 до провадження та призначено її до розгляду. Об`єднано апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз (вх.№786П/1-43) та апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз (вх.№785П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 в одне апеляційне провадження для сумісного розгляду. Ухвалено про час та місце розгляду справи повідомити сторін додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 зокрема повідомлено сторони, що розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз та Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення господарського суду Полтавської області від 27.07.2022 у справі №917/253/21 відбудеться 14.12.2022 об 11:15 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 у справі №917/253/21 задоволено клопотання представника АТ Укртрансгаз адвоката Жирного Олексія Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №917/253/21.

17.11.2022 від представника АТ Укртрансгаз надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№7162 ел. 732). В додаткових поясненнях зокрема просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подання доказів у даній справі, поновити процесуальний строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи №917/253/21 копію Акту звіряння від 31.08.2022 між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Полтавагаз». Просить приєднати до матеріалів справи дані пояснення та врахувати їх при подальшому розгляді справи №917/253/21. копія Акту звіряння сум від 31.08.2022 та копія постанови Східного АГС від 05.09.2022 у справі №917/1097/21 наявні у Відповідача (оскільки, Акт звіряння оформлений та підписаний АТ «Полтавагаз», а також АТ «Полтавагаз» було стороною у справі №917/1097/21), а тому, на підставі ч. 9 ст. 80 ГПК України, їх копії не надсилаються Відповідачу.

Щодо наданого представником позивача Акту звіряння від 31.08.2022 між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Полтавагаз», колегія суддів зазначає, що не має підстав приймати його до уваги, оскільки вказаний доказ не існував на момент подання позову та розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача (в режимі відеоконференції) підтримав вимоги апеляційної скарги АТ Укртрансгаз та просив скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 в частині відмови у стягненні 157493,14грн пені та 317,80грн 3% річних та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Одночасно заперечив проти вимог апеляційної скарги відповідача та просив відмовити у задоволенні його апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги АТ Полтавагаз та просила рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому зазначила про необґрунтованість вимог апеляційної скарги позивача.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2018 між ПАТ "Укртрансгаз" (оператором) та ПАТ Полтавагаз (замовником) укладений договір транспортування природного газу №, п.2.1 якого встановлено, що оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно з п.2.2 цього договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У п.2.3 цього договору визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за договором:

-послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

-послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

-послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі- балансування).

Відповідно до п.2.4 цього договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п.2.5 договору).

У п. 2.7 цього договору встановлено, що оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8 договору).

Пунктом 3.2 цього договору встановлено, що оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з п.4.1 цього договору замовник зобов`язаний: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором.

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем / газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п.5.4 договору).

У п.5.5 цього договору зазначено, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків обліку природного газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п.6.1, п.6.2 цього договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу.

Пунктом 8.1 цього договору встановлено, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу та оформлюється додатком 1 до цього договору.

Згідно з п.8.3 цього договору вартість договірної потужності на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця: де Р вартість договірної потужності на період газового місяця; m кількість днів в газовому місяці; Рd- вартість договірної потужності за кожний день газового місяця, яка розраховується за відповідною формулою.

Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

Вартість послуг транспортування природного газу в точці виходу складається з двох частин: перша - виражена в грошовій формі (визначається з урахуванням тарифів у точках виходу та замовленої потужності в цих точках); друга у натуральному вираженні обсягів природного газу для забезпечення витрат оператора для точок виходу (визначається у відсотках до обсягу протранспортованого газу в точках виходу), що передаються замовником оператору за кожний газовий місяць та оформлюються актом приймання-передачі природного газу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Пунктом 8.4 цього договору встановлено, що у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за відповідною наведеною формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором і звітах про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді.

Згідно з п.п.11.1-11.3 цього договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора. Замовник протягом двох днів з дати одержання наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.13.5 договору).

Відповідно до п.1 додаткової угоди від 30.11.2018 №1 до договору транспортування природного газу від 19.09.2018 № сторони дійшли згоди, що договір набирає чинності з 01.03.2019 на строк до 31.12.2022 (т.1,а.с.17).

У додатковій угоді від 29.07.2019 №3 до договору транспортування природного газу від 19.09.2018 № сторони дійшли згоди викласти розділи ІІ-ХІІ договору в новій редакції. Так, відповідно до п.2.1, п.2.2 договору в редакції цієї додаткової угоди за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У п.2.3 договору в редакції цієї угоди зазначено, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Додаток 3 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу (п.2.7 договору в редакції додаткової угоди №3).

Згідно з п.6.1 договору в редакції цієї додаткової угоди оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (п.6.3 цього договору).

Відповідно до п.8.1 договору в редакції цієї додаткової угоди вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

У п.8.2 договору в редакції цієї додаткової угоди визначена формула визначення вартості договірної потужності.

Пунктом 8.3 договору в редакції додаткової угоди №3 встановлено, що вартість перевищення замовником замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за відповідною формулою, одна зі складових якої є р - кількість замовлених точок входу та точок виходу, зазначених у додатку 1 до цього договору. За результатами остаточної алокації відборів та подач замовника оператор здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці.

Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу.

Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді.

Вартість перевищення замовленої потужності за кожен день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою, наведеною у п.8.4 додаткової угоди, однією зі складових є р кількість замовлених точок входу і виходу, зазначених у додатку 1 до цього договору.

31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019 між сторонами спору підписані акти надання послуг, в яких визначено вартість послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за місяць (т.1,а.с.29-36).

Так, в акті від 31.05.2019 №05-2019-/1000519 зазначено, що за травень 2019 року перевищення замовленої (договірної) потужності складає 48,95210тис.м3/добу, загальна сума з ПДВ - 9233,74грн (т.1,а.с.29).

Відповідно до акту від 30.06.2019 №06-2019-/1000619 перевищення замовленої (договірної) потужності складає 17,61308тис.м3/добу, загальна сума з ПДВ - 3322,32грн (т.1, а.с.30).

Також, перевищення замовленої (договірної) потужності та її вартість:

- за актом від 31.07.2019 №07-2019-/1000719 складає 2032,94300 тис. м3/добу, вартість - 383469,97грн;

- за актом від 31.08.2019 №08-2019-/1000819 складає 2420,95900тис. м3/добу, вартість - 456660,66грн;

- за актом від 30.09.2019 №09-2019-/1000919 складає 2671,70600тис. м3/добу, вартість - 503958,56грн;

- за актом від 31.10.2019 №10-2019-/1001019 складає 4390,16300тис. м3/добу, вартість - 828107,66грн;

- за актом від 31.11.2019 №11-2019-/1001119 складає 3846,69000тис. м3/добу, вартість 725593,44грн;

- за актом від 31.12.2019 №12-2019-/1001219 складає 4205,53000тис. м3/добу, вартість - 793280,71грн.

Вказані акти підписано відповідачем без зауважень.

Позивачем відповідно до п. 8.4 договору надіслано відповідачеві через інформаційну платформу рахунки та звіти про використання замовленої потужності АТ ОГС Полтавагаз, а саме:

- рахунок від 31.05.2019 № 05-2019- на суму 9233,74грн та звіт про використання замовленої потужності від 31.05.2019;

- рахунок від 30.06.2019 №06-2019-/1000619 на суму 3322,32грн та звіт про використання замовленої потужності від 30.06.2019;

- рахунок від 31.07.2019 № 07-2019-/1000719 на суму 383469,97грн та звіт про використання замовленої потужності від 31.07.2019;

- рахунок від 31.08.2019 №08-2019-/1000819 на суму 456660,66грн та звіт про використання замовленої потужності від 31.08.2019;

- рахунок від 30.09.2019 № 09-2019-/1000919 на суму 503958,56грн та звіт про використання замовленої потужності від 30.09.2019;

- рахунок від 31.10.2019 №10-2019-/1001019 на суму 828107,66грн та звіт про використання замовленої потужності від 31.10.2019;

- рахунок від 30.11.2019 №11-2019-/1001119 на суму 725593,44грн та звіт про використання замовленої потужності від 30.11.2019;

- рахунок від 31.12.2019 №12-2019-/1001219 на суму 793280,71грн та звіт про використання замовленої потужності від 30.12.2019 (т. 1, а.с. 39-62).

На підтвердження надсилання вказаних вище рахунків та звітів позивач надає реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи філії Оператор ГТС Укртрансгаз (т.1, а.с.63).

Позивач стверджує, що відповідачем здійснені оплати рахунків за травень - серпень 2019 року, на підтвердження чого надає виписки по рахунку (т.1,а.с.64-68).

18.02.2021 АТ Укртрансгаз у зв`язку з неоплатою відповідачем рахунків за вересень-грудень 2019 року звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовом до АТ Полтавагаз, (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 2850940,37грн заборгованості за перевищення договірної потужності за договором транспортування природного газу від 19.09.2018 №, 306689,29грн пені, 124959,82грн 3% річних та 281307,06грн інфляційних втрат (т.1,а.с.1-82).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи доведено факт перевищення відповідачем у травні-грудні 2019 року договірної (замовленої) потужності; позивачем направлені відповідачеві відповідні рахунки на оплату та акти надання послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності), які підписані відповідачем без зауважень та частково оплачені за травень-серпень 2019 року, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача за перевищення замовленої потужності за договором транспортування природного газу від 19.09.2018 № за вересень-грудень 2019 року становить 2850940,37грн. Також, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування пені у сумі 149196,15грн, 3% річних у сумі 124642,02грн та інфляційних втрат в сумі 281307,06грн. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що договір від 19.09.2018 № виконується, що свідчить про відсутність підстав вважати його неукладеним.

Відмовляючи у стягненні пені у сумі 157493,14 грн, суд першої інстанції зазначив, що: по-перше, позивачем неправильно визначений період нарахування пені за порушення строків оплати за зобов`язаннями травня, жовтня і листопада 2019 року, оскільки не врахована правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 25.04.2018 у справі №803/350/17, від 13.06.2018 у справі №815/1298/17, за якою прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь, а отже останнім днем виконання зобов`язань зі сплати за перевищення замовленої потужності за травень, жовтень і листопад 2019 року є 20.06.2019 року, 20.11.2019 та 20.12.2019, відповідно, тому датою початку прострочення оплати є наступна дата відповідного місяця; по-друге, позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України та нараховано штрафні санкцій за прострочення виконання зобов`язання більш ніж за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування позовної давності щодо нарахування пені, та зазначив, що позовна давність щодо нарахування пені повинна обчислюватись з 18.02.2020.

Також, суд вказав на наявність арифметичних помилок при здійсненні позивачем розрахунку 3% річних за зобов`язаннями жовтня-листопада 2019 року. Так, позивачем нарахування проводилось з 20 числа наступного місяця, а не з 21 числа відповідного місяця, у зв`язку з чим судом відмовлено у стягненні 317,80 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає про таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості за перевищення замовленої потужності на підставі договору за період із вересня до грудня 2019 року, а також нарахованих з цієї суми заборгованості 3% річних, інфляційних втрат та пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання щодо оплати. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати за перевищення замовленої потужності на підставі договору.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 180 Господарського кодексу України визначено істотні умови господарського договору.

Так, відповідно до частин 1, 3 і 4 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

За змістом частин 1 і 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин вересень 2019 року) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника.

Згідно з пунктом 7.1, 7.3 Типового договору вартість послуг розраховується, зокрема, розподіл потужності за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Визначення вартості та порядку розрахунків за договірну потужність, а також формула розрахунку вартості за перевищення замовником замовленої потужності передбачені у розділі 8 Типового договору.

Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин вересень 2019 року) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Суди встановили, що відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору позивач забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або у точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу ГТС.

Розділом 8 договору, розділом ІХ Кодексу ГТС визначено порядок та формули визначення вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця. Крім того, пунктом 8.4 договору встановлено умову про додаткову плату у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей по точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця та порядок її розрахунку. При цьому визначено, що підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звітах про використання договірної потужності, які надаються замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містять розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді.

Обсяг послуг, що надаються відповідно до цього договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 29.07.2019 до договору), визначається додатком 1 (розподіл потужності) та/або додатком 2 (розподіл потужності з обмеженнями) до договору, які згідно з пунктом 2.7 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 29.07.2019 до договору) є його невід`ємною частиною за умов, наведених у договорі. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідач вважає, що договір є неукладеним, оскільки сторонами не узгоджено істотну умову та предмет договору, а саме додатки 1, 2, 3, які є невід`ємними частинами договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 та необхідними для можливості визначення замовленої потужності, а також перевищення договірної потужності за умовами цього договору в редакції додаткової угоди №3 до цього договору.

Проте, колегія суддів вважає помилковими такі твердження відповідача та зазначає, що Верховний Суд у постанові від 18.02.2022 у справі №918/450/20 зазначив, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.

Колегія суддів звертає увагу на встановлені судом першої інстанції обставини щодо фактичного виконання відповідачем договору, у тому числі шляхом підписанням актів наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності за спірний період.

Колегією суддів досліджено відповідні акти та констатовано факт їх підписання відповідачем без жодних заперечень.

Крім того, відповідачем здійснено оплату послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності за травень - серпень 2019 року).

Так, Відповідачем було здійснено наступні оплати - 02.07.2019 року на суму 9 233,74 грн. (згідно рахунку № 05-2019- від 31.05.2019) з порушенням строку на оплату відповідно до п. 8.4 Договору, 17.07.2019 року на суму 3 322,32 грн. (згідно рахунку № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019), 19.08.2019 року на суму 383 469,97 грн. (згідно рахунку № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019), 17.09.2019 на суму 228 660,66 грн. та 18.09.2019 року на суму 228 000,00 грн. (згідно рахунку № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019) (т.1 а.с. - 64-68).

Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС (тут і далі у редакції на момент виникнення спірних правовідносин - вересень 2019 року) величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС передбачено, якщо замовник послуг з транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вживає всіх необхідних заходів для забезпечення надання максимального обсягу потужності в точках входу/виходу для потреб замовників послуг транспортування.

За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Згідно з пунктом 8.4 договору, як установили суди, підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу .

Отже, відповідно до Кодексу ГТС та умов договору, сторони визначили, що за перевищення потужності відповідно до договору транспортування стягується додаткова плата, а підставою для такої оплати є звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, та рахунок на оплату.

Позивачем були складені відповідні рахунки на оплату послуг за перевищення замовленої (договірної) потужності та звіти про використання замовленої потужності АТ ОГС "Полтавагаз. Реєстри щодо відправлених файлів з інформаційної платформи АТ Укртрансгаз додані до позовної заяви (т.1, а.с. 38-62).

Окрім того, позивачем на спростування тверджень відповідача про неукладеність договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 до матеріалів справи надано акт №194 від 07.04.2021 планової перевірки дотримання Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Полтавагаз вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу природного газу за період з 01.01.2018р. до 31.12.2020р. (т.2 а.с.26036).

Вказаний акт свідчить про встановлення Регулятором (НКРЕКП) у відповідності до його повноважень, визначених п.п.1, 11 ч.3 ст.4 Закону України Про ринок природного газу (в редакції на дату складання такого акту), не тільки факту отримання Відповідачем в межах розглядуваного договору транспортування природного газу послуг Позивача з балансування із визначенням обсягів і вартості, але й часткову оплату цих послуг Відповідачем у 2019р., що безумовно свідчить про фактичні дії обох сторін зі сприйняття такого договору укладеним.

Вищенаведені висновки спростовують доводи апеляційної скарги відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість за надані за договором № послуги у сумі 2 850 940,37 грн., яка виникла за період із вересня по грудень 2019 року включно, підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять, та відповідачем не подані.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2 850 940,37 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню, а апеляційна скарга відповідача є безпідставною.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 13.5 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Сторони у договорі не встановили іншого (більшого) періоду часу, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, за який може нараховуватися пеня.

Відповідно до приписів ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем на підставі п. 13.5 договору нарахована пеня:

- за зобов`язаннями травня 2019 р. з 20.06.2019 р. по 01.07.2019 р. в сумі 106,25 грн;

- за зобов`язаннями вересня 2019 р. з 22.10.2019 р. по 25.05.2021 р. в сумі 64410,05 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 р. з 20.11.2019 р. по 25.05.2021 р. в сумі 95652,11 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 р. з 20.12.2019 р. по 25.05.2021 р. в сумі 75103,89 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 р. з 21.01.2020 р. по 25.05.2021 р. в сумі 71417,00 грн; (розрахунок Т. 2, а.с. 10)

Судами встановлено, що факт порушення грошових зобов`язань відповідачем є доведеним.

Відповідач, у порядку ст. 617 ЦК України, не навів обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Судами встановлено, що позивачем неправильно визначений період нарахування пені за порушення строків оплати за зобов`язаннями травня, жовтня і листопада 2019 року, зокрема не врахована правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 року у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 року у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 року у справі № 814/4170/15, за якої прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Враховуючи викладене, місцевий суд зазначив, що останнім днем виконання зобов`язань зі сплати за перевищення замовленої потужності за травень, жовтень і листопад 2019 року є 20.06.2019, 20.11.2019 та 20.12.2019 відповідно, тому датою, з якої зобов`язання вважається простроченим є 21.06.2019, 21.11.2019 та 21.12.2019 відповідно року, а не з 20-того числа, як здійснено позивачем у розрахунку позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Також, суд вказав, що позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України та нараховано штрафні санкцій за прострочення виконання зобов`язання більш ніж за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, відповідач у відзиві просив суд застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення пені.

Розглянувши подану відповідачем заяву, місцевий суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 256 ЦК кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 260 ЦК України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 5 ст. 261 ЦК України передбачає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 18.02.2021 року (згідно накладної поштової установи, т.1, арк. спр.82), а нарахування пені позивачем здійснене за несвоєчасну оплату за загальний період з 20.06.2019 р. по 25.05.2021р.

Відтак, місцевий вважає, що позовна давність щодо вимоги про стягнення пені у даній справі повинна обчислюватись з 18.02.2020.

Суд здійснив перерахунок пені за допомогою інформаційної системи "Ліга Закон Еліт" з врахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, правової позиції Верховного Суду та враховуючи, що судом задоволено клопотання відповідача про застосування строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені за невиконання договірних зобов`язань судом задовольняються частково, в сумі 149196,15 грн., а саме:

- за зобов`язаннями вересня 2019 р. за період з 18.02.2020 р. по 20.04.2020 р. в сумі 18010,32 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 р. за період з 18.02.2020 р. по 20.05.2020 р. в сумі 29594,67 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 р. за період з 18.02.2020 р. по 20.06.2020 р. в сумі 44804,40 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 р. за період з 18.02.2020 р. по 25.07.2020 р. в сумі 56786,76 грн;

В іншій частині вимог про стягнення пені місцевим судом відмовлено.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо спливу позовної давності та, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги позивача в цій частині, зазначає про таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України передбачає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» зі змінами, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин.

В подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020 до 28.02.2021.

У зв`язку з чим Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, яким, зокрема, й доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12 наступного змісту:

« 12.Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються а строк дії такого карантину»

Вказаний закон набрав чинності 02.04.2020.

Отже, з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» річний строк про стягнення пені за зобов`язаннями травня, вересня, жовтня, листопада та грудня 2019 року, визначений ст.258 Цивільного кодексу України не сплив, а відтак посилання Відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності як на підставу для відмови у позові є необґрунтованим.

Колегія суддів враховує, що строки визначені, зокрема, статтею 258 ЦК України продовжуються га строк дії карантину відповідно до Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ та карантин не закінчено на даний час.

Суд апеляційної інстанції констатує, що позивач не пропустив річний строк для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення нарахованої суми пені.

Разом з тим, колегія суддів здійснила власний перерахунок пені за допомогою інформаційної системи "Ліга Закон Еліт" з врахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, правової позиції Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені за невиконання договірних зобов`язань судом задовольняються частково, в сумі 305376,62 грн., а саме:

- за зобов`язаннями травня 2019 р. (сумма боргу 9233,74 грн.) за період з 21.06.2019 по 01.07.2019 в сумі 97,40 грн;

- за зобов`язаннями вересня 2019 р. (сумма боргу 503958,56 грн.) за період з 22.10.2019 по 20.04.2020 в сумі 64314,45 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 р. (сумма боргу 828107,66 грн.) за період з 21.11.2019. по 20.05.2020 в сумі 95125,45 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 р. (сумма боргу 725593,44 грн.) за період з 21.12.2019 по 20.06.2020 в сумі 74617,45 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 р. (сумма боргу 793280,71 грн.) за період з 21.01.2020 по 20.07.2020 в сумі 71221,87 грн;

Відтак, підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення пені відсутні. За таких обставин, судова колегія вважає помилковими висновки місцевого суду щодо застосування позовної давності.

З огляду на неведене, позовні вимоги щодо стягнення пені обґрунтовані частково в сумі 305376,62 грн., не суперечать умовами договору та нормам чинного законодавства.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 124642,02 грн. за загальний період із 20.06.2019 по 25.05.2021 та інфляційні втрати у сумі 281307,06 грн., нараховані за загальний період з 01.05.2019 р. по 25.05.2021 р. (розрахунок Т. 2, а.с. - 9,11).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судами перевірений розрахунок 3% річних та встановлено, що він містить арифметичні помилки та за зобов`язаннями жовтня-листопада 2019 р. нарахування проводиться з 20 числа наступного місяця, а не з 21. Згідно перерахунку суду, загальна сума 3% річних у межах заявленого позивачем періоду склала 124642,02 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині стягнення суми 3% річних суди відмовляють у задоволенні в зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Розрахунок позивача інфляційних втрат визнається судами правильними, таким чином інфляційні втрати у сумі 281307,06 грн. підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

Разом з тим, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99%, оскільки відповідачем не зазначено жодних обставин, які б могли бути враховані судом при визначенні розміру стягуваної пені (штрафу) та слугували б підставою для можливого зменшення їх розміру на підставі вказаних вище норм ГК та ЦК України, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99%. Однак, рішення в цій частині не оскаржується та відповідно до статті 269 ГПК України апеляційним судом не переглядається.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, оскільки відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі у справі №917/253/21 до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №917/1466/19 з огляду те, що відповідачем не визначено, які саме обставини неможливо встановити у цій справі; рішення у справі №917/1466/19 жодним чином не вплине на оцінку і збирання доказів у цій справі та всі обставини, що мають значення для розгляду цієї справи, можуть бути встановлені господарським судом.

Відповідно до приписів ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст. 276 ГПК України).

В даному випадку, АТ Оператор газорозподільної системи Полтавагаз в апеляційній скарзі не доведено, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги АТ Укртрансгаз частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи у зв`язку з чим рішення підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення у відповідній частині.

Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а судові витрати, понесені позивачем підлягають частковому відшкодування за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, ст.275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Полтавагаз залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 27.07.2021 у справі №917/253/21 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 156180,47 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2А, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) 156180,47 грн. пені.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2А, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) 4025,08 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3514,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

В решті рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 19.12.2022.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.І. Терещенко