УХВАЛА

14 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/1840/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Гумеги О. В.

від 25.07.2022 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Агрикова О. В., Мальченко А. О., Чорногуз М. Г.

від 03.11.2022

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА"

до Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО"

про стягнення 43 548,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО" про стягнення 43 548,53 грн на підставі договору на поставку продукції № 553 від 31.07.2019, з яких: 39 869,66 грн основного боргу, 2 577,31 грн інфляційних втрат, 1 101,56 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням зобов`язань щодо оплати товару, поставленого згідно з видатковою накладною № 145 від 18.02.2020 на підставі договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/1840/22 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" 2 577, 31 грн інфляційних втрат та 1 101, 56 грн 3% річних. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство "ДОНБАСЕНЕРГО" скористалося своїм правом, передбаченим пунктом 9.8 договору, на утримання суми штрафних санкцій за рахунок коштів, які підлягали оплаті за поставлену продукцію, що фактично є визнанням наявності заборгованості. А оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення виконання грошового зобов`язання щодо оплати продукції у сумі 39 869,66 грн, то нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 26.02.2020 по 27.01.2022 здійснено правомірно.

Постановою від 03.11.2022 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/1840/22.

24 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 у справі № 910/1840/22.

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА", Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже відповідно до пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справа № 910/1840/22 є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2 481,00 грн = 248 100,00 грн).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" зазначає, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань правомірності утримання грошових коштів без визначення процедури між сторонами (підпункт "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України).

Однак Суд вважає за необхідне звернути увагу, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Водночас, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА", вказуючи на фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не навело обґрунтованих доводів та не надало жодних доказів кількісного та якісного виміру наявності питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами. При цьому незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

Таким чином Суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" не дотримано умови допуску малозначної справи до касаційного оскарження, передбачені підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі та відсутність обставин, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/1840/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/1840/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "НІСА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2022.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 2 аркушах. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова