ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Справа №907/314/22

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: ПЛОТНІЦЬКОГО Б.Д.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників сторін від:

апелянта: Шпуганич В.П. (адвокат, в режимі відеоконференції).

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 20.07.2022 (вх.ЗАГС №01-05/1803/22 від 25.07.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2022 (суддя Пригуза П.Д.)

у справі № 907/314/22

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , с.Поляна Закарпатської області

кредитор-1: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», м.Київ

кредитор-2: Головне управління Державної податкової служби України у Закарпатській області, м.Ужгород

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

У травні 2022 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою суду першої інстанції від 31.05.2022 прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду першої інстанції від 05.07.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що боржником на підтвердження своїх доводів, викладених у поданій заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, не надано належних доказів своєї неплатоспроможності та не доведено наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Фізична особа ОСОБА_1 не погодився із винесеною ухвалою суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає наступні обставини:

- боржником в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначено про наявність заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 2065957,65 грн, а також перед ГУ ДПС у Закарпатській області в розмірі 335427,14 грн;

- заборгованість перед ГУ ДПС у Закарпатській області підтверджується, зокрема постановою Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження №68837258 від 19.04.2022. Зазначена заборгованість не забезпечена;

- заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» підтверджується, зокрема постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області про відкриття виконавчого провадження № 68613300 від 11.02.2022;

- висновок суду першої інстанції про те, що заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» забезпечена іпотекою є помилковим, оскільки така нарахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді 3% річних за порушення строку повернення кредиту, а не на підставі кредитного договору;

- у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про забезпечення іпотекою кредитного договору від 27.05.2008 №43/08;

- судом першої інстанції залишено поза увагою те, що питання стосовно наявності заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за основною сумою позики розглядається у межах справи №306/1350/22 та з цієї підстави заява щодо банкрутства не подавалась;.

- до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство подано всі документи, які підтверджують необхідність відкриття провадження у справі.

Кредитор боржника ПАТ АБ «Укргазбанк» у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні. Зазначає, що місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено, що зобов`язання апелянта за кредитним договором №43/08 МК від 27.05.2008 перед банком забезпечені іпотекою. Стверджує, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2020 у справі №922/2416/17 скасування судового рішення, яке стало підставою для внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки не відновлює дію останньої, оскільки іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек. При цьому, договір іпотеки від 27.05.2008 №43/08 МК-01 є дійсним. Крім того, зазначає, що в судовому засіданні у суді першої інстанції апелянт надав як усні так і письмові пояснення про те, що отримані кредитні кошти були використані на покращення та розбудову об`єкта іпотеки, який на даний час використовується за своїм цільовим призначенням. Висновок суду щодо недоведеності боржником перебування у стані неплатоспроможності щодо грошових зобов`язань перед іншим кредитором - ГУ ДПС у Закарпатській області в сумі 335427,14 грн є обгрунтованим та відповідає вимогам закону.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України подано не було.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, взяв участь представник апелянта, який надав пояснення по суті апеляційних вимог та просив таку задоволити.

Інші учасники справи явку уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду даної справи.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

За приписами ч. 2 ст. 115 КУзПБ боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначив про наявність простроченої заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 2065957,65 грн, а також перед ГУ ДПС у Закарпатській області в розмірі 335427,14 грн та просив відкрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі п.1 та п.2 ч.2 ст.115 КУзПБ, оскільки розмір його прострочених зобов`язань перед кредиторами більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати та погашення заборгованості не здійснюється більше двох місяців.

Обгрунтовуючи заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк», заявник покликався на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.01.2020 у справі №306/2120/19, яке змінено постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.11.2021 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором №43/08 МК від 27.05.2008 у розмірі 2065957,65 грн.

02.02.2022 Свалявським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист на виконання зазначеної постанови апеляційного суду.

11.02.2022 згідно з постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №68613300 на виконання зазначеного виконавчого листа.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 укладено договір № 43/08МК від 27.05.2008 з ВАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк".

Крім того, між кредитором ПАТ АБ "Укргазбанк", як іпотекодержателем та гр. ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки №43/08-МК-01 від 27.05.2008.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки його предметом є забезпечення виконання усіх вимог іпортекодержателя, які можуть виникнути на підставі кредитного договору №43/08МК від 27.05.2008, укладеного між ВАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та позичальником ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що вищевказана сума заборгованості перед банком не забезпечена іпотекою, оскільки договір іпотеки є дійсним, а відсутність запису про іпотеку Державному реєстрі в реєстрі речових прав на нерухоме майно не припиняє іпотеку з огляду на те, що іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей в реєстрі.

Крім того, доводи апелянта про те, що вказана сума заборгованості нарахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України не може бути забезпечена іпотекою колегія суддів вважає помилковими, з огляду на те, що в даному випадку 3% річних нараховано на суму простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором, що встановлено судами у справі №306/2120/19. Відтак, саме наявність прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором є первинною підставою для застосування фінансових санкцій згідно із зазначеною статтею Цивільного Кодексу України, та відповідно до п.1.1. договору іпотеки, така заборгованість є забезпеченою в силу ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставини, судом першої інстанції вірно встановлено, що зобов`язання боржника перед ПАТ АБ "Укргазбанк" в сумі 2065957,65 грн є зобов`язаннями за договором кредиту № 43/08МК від 27.05.2008, а тому є повністю забезпеченими іпотекою.

На підтвердження неплатоспроможності з підстав наявності заборгованості перед ГУ ДПС у Закарпатській області в розмірі 335427,14 грн ОСОБА_1 покликається на постанову Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження №68837258 від 19.04.2022.

Проте, місцевим господарським судом вірно встановлено, що від дати відкриття виконавчого провадження до моменту звернення боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність минуло 25 днів, жодні виконавчі дії державним виконавцем не вчинялися, а також не виносилась постанова про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Окрім цього, в матеріалах справи містяться письмові пояснення заявника подані до суду першої інстанції, в яких останній зазначив, що кредитні кошти були використані на будівництво та реконструкцію об`єкта іпотеки, який на даний час експлуатується та в якому він здійснює господарську діяльність.

Враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявником не надано належні та допустимі докази про свій майновий стан та не доведено, що боржник знаходиться у стані неплатсопроможності.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у ч. 3 ст. 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Системний аналіз ст. 113, ч. 1 та 2 ст. 116, ч. 1 ст. 119 Кодексу дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись місцевим судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскаржувану ухвалу суду належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає залишенню за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275 - 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2022 у справі №907/314/22 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 20.12.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Б.Д. ПЛОТНІЦЬКИЙ

О.С. СКРИПЧУК