ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

20.12.2022м. СумиСправа № 920/941/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши заяву представника позивача від 08.12.2022 №б/н (вх №3106 від 08.12.2022) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №920/941/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, офіс 201, м. Київ, 04080; код за ),

до відповідача Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009; код за ),

про стягнення 27476521,01 грн

установив:

09.11.2022 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 27476521,01 грн. (двадцять сім мільйонів чотириста сімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять одна грн 01 коп.), з яких: 25228452,21 грн (двадцять п`ять мільйонів двісті двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві грн 21 коп.) - сума основної заборгованості по договору; 1798123,65 грн (один мільйон сімсот дев`яносто вісім тисяч сто двадцять три грн 65 коп.) пеня (травень - 822107,77 грн; червень - 571343,72 грн; липень - 333692,57 грн; серпень - 70979,59 грн); 330248,15 грн (триста тридцять тисяч двісті сорок вісім грн 15 коп.) - інфляційні витрати (травень - 202011,09 грн; червень 128237,06 грн); 119697,00 грн (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім грн 00 коп.) три відсотки річних (травень - 53361,00 грн; червень - 38832,00 грн; липень - 22680,00 грн.; серпень - 4824,00 грн.), покласти судові витрати на відповідача (в т.ч.: стягнути з відповідача 16250,00 грн (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката).

Ухвалою від 11.11.2022 у справі №920/941/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 26.12.2022, 11:00, установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

08.12.2022 через систему «Електронний суд» позивач надіслав заяву про забезпечення позову (вх №3106 від 08.12.2022), в якій просить заяву ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» про забезпечення позову задовольнити; накласти арешт на грошові кошти Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (), що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання в межах ціни позову ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» () у межах суми 27476521,01 грн.

Подану заяву представник позивача аргументує тим, що відповідач не виконує взяті на себе грошові зобов`язання з оплати вартості отриманої електричної енергії перед ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» за договором про постачання електричної енергії №14 від 24.01.2022. Крім того, відповідач не звертався до позивача щодо узгодження порядку погашення вказаної заборгованості та не вчиняє будь-яких дій щодо мінімізації (частково виконання) прострочених грошових зобов`язань. Також представник позивача зауважив, що від відповідача не надходило будь-яких повідомлень про неможливість виконання зобов`язань з будь-яких об`єктивних (незалежних від нього) причин. Вказані обставини, на думку представника позивача, свідчать про свідоме протиправне ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманої протягом травня-серпня 2022 року від позивача електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №14 від 24.01.2022 та є підставою вважати, що відповідач не здійснюватиме погашення існуючої простроченої заборгованості перед ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС». Крім цього, ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» наголосив на тому, що непогашення відповідачем вказаної заборгованості негативно впливає на фінансовий стан позивача, оскільки сума простроченої заборгованості є дуже значною та створює передумови неможливості позивачем виконання власних грошових потреб перед іншими контрагентами позивача. За таких обставин та враховуючи значну ціну позову, для забезпечення ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позову, представник позивача вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу, в розмірі суми позову 27476521,01 грн, надасть позивачеві тимчасову правову охорону його прав та інтересів у реалізації права, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Отже, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру (стягнення заборгованості у розмірі 27476521,01 грн), судове рішення у разі задоволення якого вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, суть яких викладено в ст.ст. 13, 14 ГПК України, а також приписах ст. 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, при оцінці необхідності забезпечення позову для захисту ймовірно порушених інтересів позивача та співмірності наслідків вжиття/невжиття заходів забезпечення суд повинен врахувати ступінь доведеності позивачем зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, заява представника позивача про забезпечення позову не містить належних доказів на підтвердження обставин неможливості чи утруднення виконання рішення суду, яке буде винесено у справі, а також доказів того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду. Самі лише посилання на зазначені обставини, як на підставу для забезпечення позову без наведення відповідного обґрунтування підтвердженого доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому суд не погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань станом на момент звернення позивача з позовом та зазначеною заявою не був встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті, і взагалі сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Також суд враховує, що відповідач є комунальним підприємством, що відіграє ключову роль у забезпеченні санітарно-гігієнічного благополуччя населення міста Суми, надаючи послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в місті та відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» КП «Міськводоканал» СМР належить до підприємств критичної інфраструктури і зобов`язаний виконувати свої функції за будь-яких умов.

Відповідно до листа Міністерства розвитку громад та територій України від 08.09.2022 №8/11/3040-22, який доданий відповідачем до відзиву на позов, згідно ст. 9 Закону України Про критичну інфраструктуру та Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109, Мінрегіоном наказом від 07.09.2022 №167 затверджено секторальний перелік об`єктів критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, до якого включено і КП Міськводоканал Сумської міської ради () за типом основної послуги централізоване водопостачання, централізоване водовідведення.

У відзиві на позов, відповідачем зазначено, що в умовах воєнного стану, введеного в Україні з 24.02.2022, всі дії підприємства направлені на стабільне функціонування об`єктів критичної інфраструктури, безперебійне надання населенню міста послуг. Забезпечення якісного та своєчасного надання споживачам м. Суми комунальних послуг потребує значних фінансових витрат: на закупівлю матеріалів для виконання аварійно-відновлювальних робіт, на закупівлю реагентів, паливно-мастильних матеріалів, сплату обов`язкових податків і зборів до бюджету, а також оплату праці працівників підприємства. Окрема та одна з найбільших статей витрат відповідача це електрична енергія, оскільки господарська діяльність підприємства напряму залежить від постачання електричної енергії об`єктам критичної інфраструктури. Однак з введенням в Україні воєнного стану спостерігається падіння обсягів реалізації послуг та отримання підприємством відповідача доходу від надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, різкий ріст цін та дефіцит окремих матеріалів, а також зростання вартості електричної енергії. В результаті повномасштабної збройної агресії в Україні значним чином зменшилися обсяги постачання послуг у порівнянні з плановими обсягами, внаслідок внутрішнього і зовнішнього переміщення населення міста Суми за межі області та за кордон. Падіння обсягів реалізації послуг за 9 місяців поточного року проти передбачених планом на 2022 рік та відповідним періодом минулого року з централізованого водопостачання складає 22 %, централізованого водовідведення - 20% (реалізовано води на 2110,0 тис.м3 менше, ніж передбачалось, стічних вод відповідно - на 1740,0 тис.м3). Рівень оплати населення за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення за 9 місяців поточного року зменшився до 29 % проти відповідного періоду минулого року. За період дії воєнного стану спостерігається зростання дебіторської заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, яка станом на 01.11 2022 склала 108 368, 0 тис. грн. (з них населення - 73 773,8 тис. грн., юридичні особи - 34 594,2 тис. грн.). При цьому, комунальне підприємство згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану не має на сьогоднішній день дієвих заходів впливу на боржників, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Суд враховує, що при визначенні способу забезпечення позову суд повинен враховувати баланс між приватним інтересом позивача, можливістю продовження здійснювати господарську діяльність відповідачем і ризиком штучного доведення до банкрутства відповідача неспівмірними заходами забезпечення позову. Так, накладення арешту на грошові кошти відповідача, беручи до уваги економічну ситуацію в державі та вид діяльності останнього, може призвести до блокування господарської діяльності КП «Міськводоканал» як підприємства критичної інфраструктури, яке відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» зобов`язане виконувати свої функції за будь-яких умов.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17).

Заява представника позивача про забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає.

Зазначена заява містить тільки припущення заявника про утруднення чи неможливим виконання судового рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами неможливість в подальшому виконання рішення суду саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тобто наявності у нього наміру ухилитися від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, доводи, викладені представником позивача у заяві про забезпечення позову, відхиляються судом за необґрунтованістю, а самі по собі твердження, наведені у заяві з посиланням на інформацію Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників не підтверджують факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника позивача від 08.12.2022 №б/н (вх №3106 від 08.12.2022) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №920/941/22.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 20.12.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частин 6-7 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://su.arbitr.gov.ua/sud5021/.

Господарський суд Сумської області, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, наголошує на необхідності дотримання учасниками процесу, які прибувають до суду, заходів карантинного режиму, у тому числі й щодо використання засобів індивідуального захисту.

У зв`язку із відпусткою судді Котельницької В.Л. повний текст ухвали складено та підписано 20.12.2022

Суддя В.Л. Котельницька