РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2022Справа № 910/15043/21 (910/16514/21)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" (вул. Євгена Коновальця, буд. 44-Г, м. Київ, 01133)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" (вул. М. Бойчука 17, пов. 2,оф. 8, м. Київ, 01103)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (вул. Пожарського, 3, м. Київ, 02094)

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (вул. Пожарського, 3, м. Київ, 02094)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" (29026, м. Хмельницький, вул. Пілотська, 20, )

про визнання удаваними попереднього договору та договору поруки

в межах справи №910/15043/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" (01103, м. Київ, вул. М. Бойчука,17, поверх2, офіс 8, ідентифікаційний номер 42248258)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського,3, ідентифікаційний номер 30160757)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від позивача - Суденко Р.В.,

від відповідача-1 - не з`явилися,

від відповідача-2 - Борух В.А.,

від відповідача-3 - не з`явилися,

від третьої особи - не з`явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" (далі-відповідач-1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі-відповідач-2) та 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (далі-відповідач-3) про визнання удаваними попереднього договору та договору поруки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 17.11.2021.

08.11.2021 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про передачу справи за підсудністю.

17.11.2021 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Лиськова М.О. на навчанні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 судом відкладено підготовче засідання на 08.12.2021.

Протокольною ухвалою суду від 08.12.2021 судом відкладено підготовче засідання на 12.01.2022.

12.01.2022 року судове засідання з розгляду справи не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Лиськова М.О. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 судом відкладено підготовче засідання на 09.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 (суддя Лиськов М.О.) передано матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" про визнання удаваними попереднього договору та договору поруки на розгляд Господарського суду міста Києва в межах провадження справи про банкрутство №910/15043/21.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану справу передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.07.2022 прийнято справу № 910/16514/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" про визнання удаваними попереднього договору та договору поруки до розгляду в межах справи №910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс". Розгляд справи № 910/15043/21 (910/16514/21) вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.09.2022.

24.08.2022 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на позовну заяву.

02.09.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комплекс столичний" про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

05.09.2022 до суду надійшло клопотання відповідача-2 про відкладення підготовчого засідання.

05.09.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" про залучення товариства до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.09.2022 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комплекс столичний" у задоволенні заяви про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Відкладено розгляд справи № 910/15043/21 (910/16514/21), заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" про залучення до участі у справі у підготовчому засіданні на 28.09.2022.

08.09.2022 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.09.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" від 01.09.2022. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" (29026, м. Хмельницький, вул. Пілотська, 20, ). Підготовче засідання у справі відкладено на 12.10.2022.

07.10.2022 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комплекс столичний" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 16.11.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.11.2022 відкладено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 28.11.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.11.2022 відкладено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 07.12.2022.

У судовому засіданні 07.12.2022 представник позивача просив задовольнити позов.

Представник відповідача-2 просив у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідачів-1, 3, третьої особи до судового засідання не з`явилися, проте про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Після виходу суду з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ", як Покупцем, укладено Попередній договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон", відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується придбати та у подальшому відчужити (продати) Покупцю, шляхом укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон", а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 93,33%.

10.06.2019 укладено додаткову угоду № 1 до Попереднього договору купівлі- продажу частки, згідно з умовами якої розмір частки, що планується набути продавцем, складає 140 000 000,00 грн., що становить 93.33 % статутного капіталу Товариства.

У пункті 1.4 Попереднього договору встановлено, що продавець зобов`язується протягом 90 календарних днів стати учасником Товариства, набути у власність частку та укласти з покупцем Основний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства.

Пунктом 3.1 Попереднього договору (у редакції Додаткової угоди №1) визначено, що продавець згодний буде продати, а покупець згодний буде купити частку у статутному капіталі Товариства за 142 179 258,00 грн.

У пункті 5.3 Попереднього договору сторони погодили, що в разі не укладення основного договору протягом встановленого строку з вини продавця, останній зобов`язаний сплатити покупцю штраф у 5 % від суми, що була отримана продавцем за даним договором.

11.06.2019 між ТОВ «Буддевелопмент Київ» (кредитор), ТОВ «Комплекс Агромарс» (боржник) та ТОВ «Курганський бройлер» (поручитель) (надалі-Відповідач-3) укладено Договір поруки за Попереднім договором, відповідно до умов якого (п. 1.1.-1.3.) Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Боржника у їх повному обсязі як солідарний боржник. Розмір зобов`язань Боржника визначається відповідно до основної угоди. Порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання Боржника із врахуванням основної угоди, а також змін та/або доповнень до неї з моменту набрання ними чинності.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що Поручитель бере на себе усі зобов`язання Боржника у разі не виконання Боржником зобов`язань у відповідності до умов основної угоди. Згідно п. 2.3. Договору поруки, Поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання Боржника у випадку виникнення заборгованості Боржника у зв`язку з порушенням умов основної угоди чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (ліквідація, відсутність коштів, банкрутство, інші боргові чи кредитні зобов`язання, тощо).

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, порука діє з моменту укладення Договору протягом усього часу дії, встановленого основною угодою та в любому випадку до моменту повного належного виконання зобов`язань Боржника. Непред`явлення Кредитором вимоги про погашення Поручителем заборгованості Боржника не тягне за собою припинення поруки. Договір вступає в силу з моменту його укладення та діє до моменту належного виконання усіх зобов`язань Боржника за основною угодою та Поручителя за договором (п. 4.3. Договору поруки).

З огляду на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» своїх зобов`язань за попереднім договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» зверталося до продавця з претензіями від 30.10.2019 № 30/10, від 05.02.2020 № 05/02, від 31.08.2020 № 31/08, від 29.10.2020 № 29/10, в яких просило погасити заборгованість та сплатити штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського,3, ідентифікаційний номер 30160757). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" у розмірі 158 570 465,96 грн. (152 182 344,84 грн. - основна заборгованість, 6 388 121,12 грн. - штрафні санкції). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

У даній ухвалі суду встановлено, що на виконання умов Попереднього договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» станом на 29.08.2019 грошові кошти в сумі 132 607 422,33 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» договірне зобов`язання з набуття у власність частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон» до 01.09.2019 включно не виконало, основний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» не укладений.

У зв`язку з чим судом визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» за Попереднім договором купівлі-продажу частки від 03.06.2019 у розмірі 158 570 465,96 грн., з якої: 127 762 422, 33 грн. - заявлена сума основної заборгованості за Попереднім договором купівлі-продажу частки; 6 388 121, 12 грн. - сума штрафу в розмірі 5%; 16 617 663, 90 грн. - інфляційні втрати; 7 802 258, 61 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Поряд із цим, 26.02.2021 між АТ «Таскобанк» (як клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Вей Капітал» (як фактором), укладено Договір факторингу №26/02/2021, за яким фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зокрема, за кредитним договором №НК 857 від 30.11.2015 позичальник/боржник ТОВ «Комплекс Агромарс» в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Також між АТ «Таскобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Вей Капітал» були укладені Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави від 10.03.2021 року, Договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 10.03.2021, Договір про відступлення прав вимоги за договорами поруки від 10.03.2021.

21.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» (як клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Вей Капітал» (як фактором), укладено Договір про надання послуг факторингу №21/07/21, відповідно до якого клієнт відступив права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії № 135-6010/16-КЮ від 22.07.2016, позичальником та боржником за яким є ТОВ «Комплекс Агромарс».

Крім того, 05.03.2021 між AT «ПУМБ», як первісним кредитором, та ТОВ "Інтер Вей Капітал", як новим кредитором, укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2021/03/05-1 за кредитним договором № 114-КД від 16.08.2010, позичальником та боржником за яким є ТОВ «Комплекс Агромарс».

24.03.2021 між ТОВ "Інтер Вей Капітал" та АТ "Перший Український Міжнародний Банк" укладено договір про відступлення права вимоги № 2021/03/24-1 за Іпотечними договорами, договір відступлення права вимоги № 2021/03/24-3 за договором поруки, договір відступлення права вимоги №2021/03-24-2 за договорами застави.

Таким чином, позивач стверджує, що на підставі укладених договорів факторингу та відступлення прав вимоги отримав до ТОВ «Комплекс Агромарс» право вимоги на суму понад 10 000 000,00 дол. США, у зв`язку з чим укладення Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019 впливає на можливість повернення ТОВ «Комплекс Агромарс» кредитних коштів на користь позивача.

У свою чергу, заперечення ТОВ «Буддевелопмент Київ» проти позову ґрунтуються на тому, що укладення ним спірного договору здійснено з урахуванням принципів обов`язковості виконання договорів та можливих ризиків щодо його не виконання іншою стороною. У свою чергу, ТОВ «Буддевелопмент Київ» здійснило оплату на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» обумовленої суми грошових коштів за оспорюваним правочином та зверталося до боржника з претензіями щодо повернення заборгованості внаслідок невиконання умов договору боржником. При цьому, позивачем не доведено наявності його порушеного права оспорюваним договором, стороною якого позивач не виступає. Одночасно відповідач-1 наголосив на визнанні в судовому порядку недійсними договорів, на підставі яких позивач отримав права вимоги до боржника.

У відзиві на позов ТОВ «Комплекс Агромарс» зауважило на тому, що на виконання спірного договору ТОВ «Буддевелопмент Київ» здійснило перерахування грошових коштів та направляло претензії про їх повернення через неналежне виконання боржником умов договору. У той же час, позивачем не доведено порушення його прав спірним договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (стаття 235 Цивільного кодексу України).

Так, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, а оскільки відповідно до частини 1 статті 202, частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме.

Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу.

Відповідно до частин 1-3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина 2 статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Із оспорюваного Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 10.06.2019) слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" зобов`язалося придбати та у подальшому відчужити (продати) Товариству з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ», яке зобов`язалося прийняти та оплатити частку, шляхом укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" у розмірі 93,33%, що складає 140 000 000,00 грн., до 01.09.2019 включно.

На виконання умов Попереднього договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» станом на 29.08.2019 грошові кошти в сумі 132 607 422,33 грн.

Утім, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» договірне зобов`язання з набуття у власність частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон» у встановлений строку не виконало, основний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» не укладений.

Судом ураховані зауваження позивача на те, що перерахування ТОВ «Буддевелопмент Київ» грошових коштів на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» здійснювалося в розмірі 127 762 422,33 грн. за період з 24.06.2019 по 30.10.2019, та в сумі 14 416 835,67 грн. за період з 30.10.2019 по 30.10.2020, при цьому в платіжних дорученнях призначення платежу не вказано, а зазначено договір від 03.06.2019.

У той же час, наведені обставини щодо строку перерахування грошових коштів за спірним договором та зазначення неповної назви договору в призначеннях платежу не зумовлюють самі по собі недійсність оспорюваного Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019.

До того ж, згідно з пунктом 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за №22 (у редакції, що діяла на момент перерахування грошових коштів на користь боржника), реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж, та яка самостійно визначає назву документа, на підставі якого здійснюється перерахування коштів отримувачу.

У постанові Верховного Суду від 22.06.2020 у справі № 177/1942/16-ц вказано, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Разом із цим, стверджуючи про удаваність укладеного Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019, позивач не визначив, який саме договір насправді вчинено сторонами, та яким вимогам чинного законодавства такий прихований договір не відповідає.

Водночас, наведені обставини мають першочергове значення для встановлення правових підстав для визнання оспорюваного договору удаваним.

Натомість, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог про визнання спірного договору удаваним зводяться до того, що відповідний правочин вчинений для отримання переваги стороною при майбутньому порушенні справи про банкрутство ТОВ «Комплекс Агромарс», та з метою приховання майна від кредиторів, мінімізування податків та виведення коштів.

Проте суд наголошує, що приписи статті 235 ЦК України для визнання договору удаваним встановлюють певний обсяг обставин для доказування, зокрема, встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені спірним правочином насправді, дійсна спрямованість волі сторін на це, а також невідповідність такого прихованого правочину вимогам законодавства.

Утім, наведені позивачем твердження не доводять у розумінні статті 235 ЦК України обставин удаваності Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019.

До того ж, жодних належним та допустимих доказів на підтвердження своїх посилань позивачем у позовній заяві не наведено.

Щодо зауваження позивача на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» не могло бути продавцем корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон», оскільки вони йому не належали, та відсутні були правові підстави виникнення в майбутньому такого права власності, суд звертає увагу на наступне.

Суд наголошує на тому, що у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає в тому, що сторони відповідно до статті 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частин 1, 2 статі 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Беручи до уваги принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, суд критично оцінює доводи позивача щодо неможливості укладення спірного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, оскільки відповідні посилання позивача не мають обґрунтування щодо впливу цих обставин саме на удаваність договору, та в такому випадку не є правовими підставами для визнання договору недійсним.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Крім того Верховний Суд звертав увагу, що як порушення розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

За приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Досліджуючи наявність порушених або оспорюваних прав позивача укладенням Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019, судом ураховано, що позивач посилався на наявність у нього прав грошової вимоги до боржника внаслідок їх відступлення на його користь на підставі договорів факторингу та відступлення прав вимоги.

Судом прийняті до уваги, проте відхилені зауваження ТОВ «Буддевелопмент Київ» щодо визнання недійсними в судовому порядку Договору факторингу №26/02/2021 від 26.02.2021 та Договору про відступлення прав вимоги №2021/03/05-1 від 05.03.2021, на підставі яких позивач отримав права вимоги до ТОВ "Комплекс Агромарс".

Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2315/21 визнано недійсним Договір факторингу від 26.02.2021 № 26/02/21, укладений між АТ «ТАСКОБАНК» та ТОВ «Інтер Вей Капітал». В іншій частині позову відмовлено.

Проте, постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 у справі №922/2315/21 рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 скасовано в частині задоволення позову та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15043/21 (911/3594/21) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" у визнанні недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 05.03.2021 № 2021/03/05-1, укладеного між ТОВ "Інтер Вей Капітал" та АТ "Перший Український Міжнародний Банк", та визнанні недійсними договорів про відступлення права вимоги, укладеними 24.03.2021 між ТОВ "Інтер Вей Капітал" та АТ "Перший Український Міжнародний Банк".

Водночас, рішення суду у справі 910/15043/21 (911/3594/21) законної сили наразі не набрало, з огляду на оскарження рішення в апеляційному порядку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У той же час, позивачем не доведено, яким чином укладення Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019 порушило права позивача.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір впливає на можливість повернення ТОВ «Комплекс Агромарс» кредитних коштів на користь позивача, про що останній наголошував у позовній заяві.

Саме лише посилання позивача на наявність у нього прав вимоги до боржника не свідчить про безумовне порушення прав та інтересів позивача укладенням боржником Попереднього договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 03.06.2019.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Наявність спору через порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими, а тому обов`язком позивача відповідно до статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав та інтересів відповідачами в справі.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Приймаючи до уваги наведене, оскільки позивачем не доведено наявності його порушених прав та охоронюваних законом інтересів, а також не доведено наявності правових підстав для визнання оспорюваного договору удаваним, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір унаслідок відмови в задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.12.2022

Суддя Д.В. Мандичев