номер провадження справи 12/160/19-28/155/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 908/3408/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Ініній І.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1)

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7)

про стягнення грошових коштів,

За участю представників сторін:

від позивача: Роєнко Є.В., довіреність №1-2022 від 27.12.2021;

від відповідача: Бурдак О.В., довіреність №др-132-1221 від 29.12.2021

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 13.09.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз частково задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2020 та рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2020 у справі №908/3408/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 справу №908/3408/19 передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято справу №908/3408/19 до розгляду. Присвоєно справі номер провадження 12/160/19-28/155/21. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.12.2021.

Ухвалою суду від 07.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання призначено на 19.01.2022 о/об 11 год. 00 хв. Ухвалено розгляд справи здійснювати з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

Ухвалою суду від 19.01.2022 закрито підготовче провадження, справу №908/3408/19 призначено до судового розгляду по суті на 08.02.2022.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. на лікарняному розгляд справи по суті, призначений на 08.02.2022, не відбувся.

Ухвалою суду від 14.02.2022 розгляд справи по суті призначено на 22.02.2022, ухвалено розгляд справи здійснювати з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

В судовому засіданні 22.02.2022 у відповідності до ст. 216 ГПК України оголошувалась перерва до 16.03.2022.

Судове засідання з розгляду справи по суті, яке призначено на 16.03.2022, не відбулося у зв`язку з введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану.

Ухвалою суду від 16.03.2022 відкладено судове засідання з розгляду справи №908/3408/19 по суті до закінчення строку, на який було введено воєнний стан. Судом зазначалося, що дату та час засідання суду буде визначено окремою ухвалою після припинення воєнного стану.

22.03.2022 на електрону пошту суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог. З урахуванням викладених позивачем доводів, останній просив суд позов задовольнити.

14.09.2022 від позивача на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог із викладенням правової позиції Верховного Суду у справах про стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу. Просив позовні вимоги задовольнити повність.

Ухвалою від 16.09.2022 призначено розгляд справи по суті на 03.11.2022 о/об 11 год. 40 хв. Ухвалено Розгляд справи здійснювати з використанням програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.

Судове засідання 23.11.2022 не відбулося, у зв`язку із оголошенням повномасштабної повітряної тривоги на всій території України, призначено судове засідання на 24.11.2022.

24.11.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку із відсутністю електропостачання у позивача.

Ухвалою суду від 24.11.2022 призначено розгляд справи по суті на 08.12.2022. Ухвалено розгляд справи здійснювати з використанням програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.

В судовому засіданні 08.12.2022 оголошено перерву до 14.12.2022. Ухвалено розгляд справи здійснювати з використанням програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.

13.12.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення з зазначенням актуальної судової практики, яка обґрунтовує правомірність позовних вимог.

До початку судового засідання 14.12.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшли міркування щодо застосування Кодексу ГТС, Регламенту Комісії (ЄС) №2017/459 від 16.03.2017 про встановлення мережевого кодексу механізмів розподілу потужності в газотранспортних системах та про скасування Регламенту (ЄС) №984/2013 та Регламенту Комісії (ЄС) №312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу з використанням програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у позові, відповіді на відзив від 11.01.2020, поясненнях, які надавалися під час розгляду справи. У відповіді на відзив, позивач зазначав наступне:

- відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав необхідних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування;

- таким чином обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав в середньому 98,42 % розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2;

- дані обставини підтверджуються наступними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірний період, звітами про надані послуги з транспортування за спірний період, інформацією про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених оператором газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за спірні періоди;

- позивач на підставі даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих відповідачем по точках входу та поточках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який потім і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування;

- позивач вірно встановив, що розмір небалансу відповідача у спірних правовідносинах складає більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи;

- оскільки в усіх випадках обсяг відбору склав більше ніж 5% від відібраного відповідачем обсягу природного газу, то за таких умов згідно із п. 9.2. договору для визначення вартості послуг повинен застосовуватись коефіцієнт компенсації 1,2, який правильно і було застосовано позивачем, що спростовує повністю доводи відповідача в цій частині;

- чинним законодавством України, в т.ч. Законами України «Про ринок природного газу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014, голову НКРЕКП не наділено жодними повноваженнями стосовно надання роз`яснень чи тлумачень нормативно-правових актів, у зв`язку з чим висновки, наведені у листі голови НКРЕКП № 2840/16-3/7-16 від 25.03.2016, не мають жодної обов`язкової (правозастосовної) сили та взагалі суперечать умовам договору та Кодексу ГТС, внаслідок чого не можуть застосовуватись до спірних правовідносин;

- НКРЕКП не приймало будь-яких висновків, роз`яснень чи інших актів щодо тлумачення положень Кодексу ГТС, які викладені в листі голови НКРЕКП від 25.03.2016 № 2840/16-3/7-16;

- лист голови НКРЕКП № 2840/16-3/7-16 від 25.03.2016 є неналежним та необґрунтованим доказом, оскільки такий лист видано без відповідних законних повноважень голови НКРЕКП та з порушенням порядку діяльності НКРЕКП, передбаченого Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», внаслідок чого такий лист не може бути оцінений судом як доказ у даній справі, оскільки він не відповідає вимогам , передбаченим ст. ст. 76-79 ГПК України;

- висновки, наведені у листі голови НКРЕКП від 25.03.2016 № 2840/16-3/7-16 не відповідають дійсним обставинам справи, є незаконними та порушують умови п. 9.1. договору та Кодексу ГТС, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у даній справі;

- відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи (міркування, припущення) відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги;

- вказує, що з об`єктивних причин не мав змоги подати відповідь на відзив у строк, встановлений судом, при цьому посилається на те, що наразі відбувається загальновідомий процес відокремлення оператора газотранспортної системи (андбандлінг), у зв`язку з чим переважна більшість працівників АТ «Укртрансгаз» задіяна у зазначеному процесі.

Просив суд при ухвалені рішення врахувати долучені до справи письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, підтримав заперечення, що викладені у відзиві на позов та заперечення на відповідь на відзив. Заперечуючи проти позову відповідач посилався на наступне:

- між АТ «Запоріжгаз» та АТ «Укртрансгаз» укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015;

- згідно з п. п. 1-4 глави розділу XIV Кодексу газотранспортної системи підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування, оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату, замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів;

- аналогічний порядок здійснення вартості послуг балансування встановлений сторонами і у п. 9.2. договору транспортування природного газу № від 17.12.2015;

- згідно п. 3 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС) підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування;

- оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу, така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі своєчасно (ч. 3 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу»);

- замовник послуг транспортування не відповідає за небаланс, якщо це спричинено діями оператора газотранспортної системи та/або форс-мажорними обставинами;

- проте, в порушення умов договору та Кодексу ГТС позивачем не дотримано відповідний порядок визначення небалансу (пункти 1, 2 розділу 3 глави XIV Кодексу), не направлено відповідачу відповідний звіт про надання послуг з балансування, як це передбачено розділом 4 глави XIV Кодексу, не надано змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (пункти 3-6 розділу 3 глави XIV Кодексу);

- протягом 2018-2019 років позивачем надсилались акти надання послуг балансування обсягів природного газу з розрахунками вартості послуг балансування та рахунками на оплату;

- відповідачем направлялись на адресу позивача листи щодо неправомірних дій останнього в частині розрахунку вартості послуг балансування;

- оскільки саме позивачем допущено прострочення зобов`язання у вигляді направлення до 14 числа місяця, наступного за звітним одностороннього акту про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунку на оплату, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу) за липень 2018 лютий 2019 АТ «Запоріжгаз» звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України;

- звертає увагу суду, що позивачем в коригуючих актах та розрахунках вартості послуг балансування за 2018-2019 неправильно застосовано коефіцієнт компенсації 1,2 замість 1;

- пунктом 9.2. договору визначено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою, в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2, при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1;

- при цьому, при визначенні коефіцієнту компенсації К, враховується обсяг газу відібраний замовником з газотранспортної системи, тобто значення алокації по даному замовнику, а для оператора ГРМ (АТ «Запоріжгаз») необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий оператором ГРМ у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам;

- перевищення 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи по місяцям, які є предметом стягнення, не відбувалося;

- таким чином при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці, вказані в позовній заяві, необхідно застосувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2;

- дії позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування (коригуючих актів), розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування, всіх допустимих термінів та строків, передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування, визначених Законом України «Про ринок природного газу», відсутність обґрунтування реальних витрат, що в свою чергу унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу відповідачем;

- вищезазначене підтверджується змістом постанов НКРЕКП № 1620 від 29.12.2017 та № 190 від 15.02.2018 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу»;

- згідно актів, складених за результатами планової та позапланової перевірки, регулятором було встановлено порушення АТ «Укртрансгаз», зокрема в частині: дотримання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками, дотримання термінів надання замовникам послуг транспортування повідомлень про підтвердження та відхилення номінацій/реномінацій, надання у встановлені терміни (до 14 числа) замовникам послуг транспортування звітів про надані послуги балансування та рахунків на оплату, застосування коефіцієнта компенсації під час проведення розрахунків вартості послуг балансування, здійснення оператором ГТС алокацій фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, надання інформації про небаланс, щомісячного визначення базової ціни газу, надання замовникам транспортування актів надання послуг балансування обсягів природного газу у строки, визначені Кодексом ГТС та ін.;

- обґрунтовуючи позов позивачем не зазначено обставини, за яких у АТ «Запоріжгаз» виник небаланс;

- небалансом є різниця між замовленим обсягом газу за договором транспортування та фактично відібраним;

- позивачем не зазначено які обсяги газу були замовлені АТ «Запоріжгаз» та на підставі яких документів (номінації), а також фактично відібрані ним та чим це має бути підтверджено (алокації);

- позивачем не доведено чи було ним дотримано порядку визначення небалансу (пункти 1, 2 розділу 3 глави XIV Кодексу) у строки, визначені згаданим розділом та чи були у нього підстави для вчинення дій, передбачених пунктом 7 розділу 3 глави XIV Кодексу;

- вважає, що зазначений порядок дотримано не було у зв`язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за договором, а отже, вимога про стягнення з АТ «Запоріжгаз» витрат на балансування у розмірах, обумовлених договором є незаконною. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив вих. № 690-Ск-814-0120 від 27.01.2020, відповідач зазначав наступне:

- позивач просить стягнути «плату за небаланс» та посилається на п. п. 2.3., 9.6. договору, у прохальній частині позову посилається на ст. ст. 526, 530, 536, 612, 625 ЦК України;

- позивачу необхідно визначитися, а суду з`ясувати: що стало підставою виникнення цивільних прав та обов`язків сторін: договори чи інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, чи інші юридичні факти;

- законодавство України, в тому числі й норми Кодексу ГТС, не містять імперативного припису, що газорозподільні мережі (мережі відповідача оператора ГРМ) входить в зону балансування оператора ГТС (позивача), навпаки глава 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ регулює окремий порядок балансування газорозподільної системи відмінний від передбаченого Кодексом ГТС;

- звертає увагу суду на те, що пункт 2.3. договору транспортування звучить так: «Послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором …, послуг балансування АТ «Запоріжгаз» у позивача не замовляв, а позивач їх не надавав та не вправі нав`язувати таких в односторонньому порядку;

- за діючої в Україні системи балансування послуги балансування від оператора ГТС потрібні постачальникам споживачів, а не оператору ГРМ, яким є АТ «Запоріжгаз»;

- у п. 4 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС вказано, що для кожної газорозподільної зони оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності оператора газорозподільної системи;

- наявність точки виходу на межі ГРМ виключає її з зони балансування оператора ГРМ, протилежного ні в Кодексі ГТС, ні в Кодексі ГРМ не вказано;

- про те, що ГРМ не входить в зону балансування оператора ГТС (позивач не має права без згоди оператора ГРМ балансувати його систему) опосередковано також свідчить наступне: споживачі окремо сплачують за доступ до потужності оператору ГТС та оператору ГРМ, позиція НКРЕКП, висловлена в межах розгляду господарської справи за участю АТ «Укртрансгаз» № 916/2467/19 та зафіксована у рішенні від 17.12.2019;

- враховуючи те, що станом на 01.01.2020 мережевими кодексами України на ринку природного газу (Кодексом ГТС та Кодексом ГРМ) по-різному регулюється процедура балансування газотранспортної системи (ГТС) та газорозподільної мережі (ГРМ) правила балансування системи прописані в Кодексі ГТС не розповсюджуються на операторів ГРМ, а газорозподільні мережі (системи) не інтегровані в зону балансування оператора ГТС;

- позивач не видав до позову жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій, а саме: односторонні акти врегулювання негативних небалансів за газовий місяць не містять відомостей про джерела внесення в них інформації, звіти по точкам входу/виходу замовника послуг балансування складені в односторонньому порядку та не містять джерела такої інформації та безпосередньо замовника такої послуги, двосторонні акти приймання-передачі природного газу не містять тих обсягів природного газу, щодо яких нібито було надано послугу балансування;

- двосторонні акти приймання-передачі природного газу, як і інші складені АТ «Запоріжгаз» і долучені до позову складалися на виконання технічних угод про умови приймання-передачі природного газу № 4 від 31.03.2013 та № 2/2013 від 06.06.2013 та вимог пункту 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ і жодного відношення до послуг балансування не мають;

- позивач не надав жодного документу, який би свідчив про придбання та про використання для потреб балансування природного газу шляхом купівлі короткострокових стандартизованих продуктів та або використання послуги балансування;

- позивач не вчинив усіх дій для балансування та регулювання дисбалансів своєї системи, як цього вимагає EDIG@S [14];

- окрім недотримання стандартів EDIG@S позивач також не виконав прямих норм Кодексу ГТС, які регулюють вчинення балансуючих дій;

- так пункт 3 глави 3 розділу ХIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та або використання послуг балансування;

- жодного доказу про купівлю короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування позивач не видав. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача питання про залучення письмових пояснень, які надані позивачем 13.12.2022 залишив на розсуд суду.

Заслухавши доводи сторін, суд, з урахуванням положень ст. 207 ГПК України, залучив до матеріалів справи надані позивачем письмові пояснення від 13.12.2022.

Також судом долучені до матеріалів справи міркування відповідача від 14.12.2022.

В судовому засіданні 14.12.2022 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі Оператор, позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі Замовник, відповідач) укладений договір транспортування природного газу № , далі Договір, відповідно до п. п. 2.1. - 2.2. якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Рiшенням загальних зборiв акціонерів Публiчного акцiонерного по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», оформленим протоколом № 20 вiд 10.04.2019, прийнято рiшення змiнити тип товариства з публічного акцiонерного товариства на приватне акцiонерне товариство, та змінено повне найменування з Публiчного акцiонерного по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз». Державна реєстрацiя вiдповiдних змiн до вiдомостей про юридичну особу, що мiстяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вiдбулась 22.05.2019.

Листом за вих. № 69001.6-Сл-7868-0519 від 22.05.2019 відповідач повідомив позивача про вказані зміни (том 1, арк.с. 29).

Вказаний Договір згідно преамбули був укладений сторонами керуючись Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі Кодекс).

До Договору між сторонами була укладена та підписана додаткова угода № 1 від 29.11.2017.

Пунктом 2.3. Договору сторони визначили, що послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно із п. 2.4. 2.7. Договору обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 2.8. Договору Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли Замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Пунктом 3.1. Договору передбачені обов`язки Оператора, а саме: своєчасно надавати Послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; оприлюднювати інформацію, що стосується прав Замовника на розподіл потужності, впровадження системних обмежень у випадку аварій та перебоїв у функціонуванні газотранспортної системи, та іншу інформацію, що передбачена Кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; повідомляти Замовника про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; здійснити додаткову оплату Замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 3.2. Договору передбачені права Оператора, а саме: своєчасно отримувати від Замовника плату за надані Послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку Замовника, де розташоване його газове обладнання та/або комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством; обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених цим Договором та Кодексом; отримувати оперативну інформацію від Замовника на запит своєї диспетчерської служби; стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим Договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання Послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Умовами п. 4.1. Договору передбачені обов`язки Замовника, а саме: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати Оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому Договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; повідомляти Оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку Оператора з представниками Замовника, зазначеними в цьому Договорі; здійснити додаткову оплату Оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п. 4.2. Договору замовник має право: отримувати від Оператора послуги належної якості та в обумовлені цим Договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від Оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим Договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це Оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим Договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається Оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим Договором; користуватися іншими правами, передбаченими Договором та чинним законодавством України; у разі фізичного підключення до газотранспортної системи - на безперешкодний та безкоштовний доступ в порядку, визначеному Кодексом, на територію та земельну ділянку Оператора, де розміщені місця відбору проб газу та/або комерційні вузли обліку газу, за якими здійснюється замовлення послуг.

Згідно із п. 5.1. 5.4. Договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору. Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання. За порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора або передається з неї Оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору. Окремим Додатком 3 до цього Договору між Оператором та Замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем /газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника. На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).

Умовами пунктів 6.1. 6.3. Договору врегульовано, що Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до 7.1. - 7.3. Договору вартість Послуг розраховується:

розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором;

балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Умовами п. 9.1. 9.5. Договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою Вбалансування = БЦГ х К х QБГ , де БЦГ базова ціна газу; QБГ обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт що дорівнює 1. Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 9.4. цього Договору, визначається за даними Оператора.

Умовами п. 11.4. Договору сторони визначили, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору.

Додатковою угодою № 1 від 29.11.2017 до Договору сторони дійшли згоди пункт 9.4. розділу ІХ викласти в такій редакції: « 9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.».

В пункті 7 додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 до Договору зазначено, що вона набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, умови додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами по Договору, починаючи з 29 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 17.1. Договору цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи містять Додаток №3, Додатки № 1, 2 суду не надані.

В позові позивач зазначає, що ним встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу за загальний період з липня 2018 по лютий 2019, які на думку позивача виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу. Разом з тим зазначає, що у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів на загальну суму 268371428,96 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг, які надіслались відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами, доданими до позову. Позивач вказує, що з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у останнього відповідно до п. 9.4. Договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Зазначає, що відповідач у встановлений Договором строк не оплатив та продовжує не оплачувати позивачу заборгованість за послуги балансування на загальну суму 268371428,96 грн., чим порушує права та інтереси позивача.

На підтвердження негативних місячних небалансів суду надані копії актів надання послуг балансування обсягів природного газу за період з липня 2018 по лютий 2019, складені позивачем в односторонньому порядку, копії розрахунків вартості послуг балансування та рахунків на оплатку таких послуг за спірний період та супровідні листи разом з якими вказані документи направлялись на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Також позивач надав в обґрунтування заявлених позовних вимог до справи копії звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператору газорозподільних мереж), копії звітів про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів), копії алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками), повідомлення про обсяги транспортування за період з липня 2018 по лютий 2019.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивач, враховуючи п. 13.5. Договору та приписи діючого законодавства, нарахував до стягнення пеню за період з 29.08.2018 по 27.06.2019 в сумі 39011088,88 грн, три проценти річних за загальний період з 29.08.2018 по 27.06.2019 в сумі 3814970,36 грн. та інфляційні витрати за загальний період з вересня 2018 по травень 2019, які просить стягнути в сумі 11729911,17 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Оцінивши представлені документальні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, який за своєю юридичною природою є договором про надання послуг, який регулюється главою 63 Цивільного кодексу України.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічні положення містяться в ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.2 договору сторони узгодили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації; алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

Згідно з п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

За приписами пунктів 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічний порядок здійснення вартості послуг балансування встановлений сторонами і у п. 9.2 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Як зазначає у позовній заяві позивач, ним, як Оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негаторних місячних небалансів природного газу в липні в обсязі 1600,250 тис. куб.м., в серпні в обсязі 1632,674 тис. куб.м., у вересні в обсязі 1699,355 тис. куб.м., в жовтні в обсязі 999,567 тис. куб.м., у листопаді в обсязі 2399,562 тис. куб.м., в грудні в обсязі 9360,581 тис. куб.м., у січні в обсязі 4611,268 тис. куб.м. та у лютому 3858,450 тис.куб.м.

Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у Відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи віддповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (відповідно до вимог п. 8 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи (Відповідача).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 268 371 428,96 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг № 07-18-- БАЛАНС від 31.07.2018, № 08-18-- БАЛАНС від 30.08.2018, №09-18-- БАЛАНС від 30.09.2018, № 10-18-- БАЛАНС від 31.10.2018, № 11-18-- БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018, № 12-18-- БАЛАНС/КОР від 26.02.2019, № 01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019, які були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача № ТSОВИХ-18- 2079 від 14.08.2018, № ТSОВИХ-18- 2371 від 13.09.2018, № ТSОВИХ-18- 2648 від 13.10.2018, № Т8ОВИХ-18- 3207 від 14.12.2018, № Т8ОВИХ-18- 2895 від 14.11.2018, № ТSОВИХ-18- 3207 від 14.12.2018, №2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, №2001ВИХ-19-846 від 06.03.2019, №2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, № 2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019.

Матеріали справи містять докази направлення вказаних актів, розрахунків вартості послуг та рахунків на їх оплату позивачем на адресу відповідача.

Відповідно до п. 9.2 договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою формулою Вбалансування = БЦГ х К х QБГ , де БЦГ базова ціна газу; QБГ обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт що дорівнює 1.

Відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав необхідних обсягів природного газу, однак, при цьому здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Таким чином, обсяг природного газу, відібраного Відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав в середньому 98,42% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування позивачем було застосовано саме коефіцієнт 1,2.

Дані обставини підтверджуються наступними доказами::

- алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірний період;

- звітами про надані послуги з транспортування (по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування) за спірний період;

- інформацією про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених Оператором газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за спірні періоди.

Інформація про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 та січень, лютий 2019
замовник послуги транспортуванняспірний періодобсяг газу поданий через точку входу до газотранспортної системиобсяг газу відібраний і газотранспортної системиЦІННІШІрозмір небалансу %
АТ «Запоріжгаз»липень 20182,9911603,2411600.25099.81
АТ «Запоріжгаз»серпень 20182,6151635,2891632.67499,84
АТ «Запоріжгаз»вересень 20183.0621702,4171699.35599,82
АТ «Запоріжгаз»жовтень 201817,5011017.068999.56798,28
АТ «Запоріжгаз»листопад 201861,8122461,3742399.56297,49
АТ «Запоріжгаз»грудень 201881.0253800,2103719,18597,87
АТ «Запоріжгаз»січень 2019182.5034793,7714611,26896,19
АТ «Запоріжгаз»лютий 201975.6303934,0803858,45098,08
¦-.

Оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється відповідно до вимог глави 7 «Документальне оформлення приймання-передачі природного газу» розділу III Кодексу ГТС та свідчить лише про фізичне приймання-передачу обсягів природного газу в точках входу та точках виходу між суміжними системами, в таких актах приймання-передачі природного газу не відображено обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування.

При цьому, сам обсяг природного газу, відібраний з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування, визначається за процедурою алокації, чим згідно з н. 5 розділу І Кодексу ГТС є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Порядок здійснення алокації визначений розділом XII Кодексу ГТС, згідно з п. 1-2 якого передбачено, що алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Позивач на підставі даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих відповідачем по точках входу та по точках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який потім і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування.

Для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування позивачем було визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем у спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди.

Згідно з інформацією самого відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, вказано, що відповідач у вказаних періодах не здійснив подачі необхідного обсягу природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці.

Відповідно до п. 9.1 договору для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування позивач застосував коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1, виключно при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Позивач при визначенні коефіцієнту компенсації, що повинен застосовуватись при розрахунку вартості послуг, виходив з того, що обсяг природного газу, який був поданий відповідачем у спірні газові місяці до газотранспортної системи в усіх випадках був меншим ніж ним було здійснено відбір природного газу, внаслідок чого обсяг відібраного відповідачем природного газу у такі періоди в середньому склав 98,42%.

Як вбачається з викладеного, оскільки в усіх випадках обсяг відбору склав більше ніж 5% від відібраного відповідачем обсягу природного газу, то за таких умов згідно з п. 9.2 договору для визначення вартості послуг повинен застосовуватись коефіцієнт компенсації 1,2, який правильно і було застосовано позивачем, що спростовує повністю доводи відповідача щодо неправильного застосування позивачем коефіцієнту компенсації.

Посилання відповідача на лист голови НКРЕКП від 25.03.2016 № 2840/16-3/7-16 є неналежним та необгрунтованим доказом, оскільки такий лист видано без відповідних законних повноважень голови НКРЕКП та з порушенням порядку діяльності НКРЕКП, передбаченого Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», внаслідок чого такий лист не відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 76-79 ГПК України та не приймається судом до уваги.

Крім того, як вбачається з листа голови НКРЕКП від 25.03.2016 № 2840/16-3/7-16, для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування, зокрема, для оператора газорозподільної системи, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи.

Суд зазначає, що відповідач є оператором газорозподільної системи та надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично і здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи як замовники послуг транспортування для його подальшого розподілу оператором газорозподільної системи.

Згідно з інформацією самого відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, вказано, що відповідач у вказаних періодах не здійснив подачі природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці.

У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу, відображені в такій інформації, були відібрані не Відповідачем, а іншими споживачами природного газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами, іншими суб`єктами господарювання, населенням, релігійними, бюджетними організаціями.

Такі обсяги дійсно фізично отримує відповідач як оператор газорозподільної системи для їх наступного розподілу споживачам природного газу, але такі дії при цьому не є відбором природного газу відповідачем, що може здійснюватися виключно замовниками послуг транспортування стосовно обсягів, які замовлені ними до транспортування.

Так, відповідач у спірних правовідносинах є замовником послуг транспортування виключно стосовно обсягів природного газу, які він відбирає для власного споживання, наприклад для виробничо-технічних витрат чи нормативних витрат тощо, у зв`язку з чим Відповідач і здійснює відбір саме таких обсягів природного газу з газотранспортної системи (саме відбір, а не отримання, як це помилково вказано у листі голови НКРЕКП), та жодним чином не здійснює відбір природного газу інших замовників послуг транспортування, розподілу природного газу, адже, у протилежному випадку, такі дії порушували би права інших суб`єктів ринку природного газу.

Тому в п. 9.1 договору застосовано термін «відбір природного газу», а не «отримання природного газу», як зазначено у листі Регулятора.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування було правильно визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди.

Відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про надання позивачем послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди в рамках договору транспортування газу № від 17.12.2015 на суму 268.371.428,96 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати послуги балансування обсягів природного газу за вказаний у позові період, не надав та доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості у розмірі 268.371.428,96 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

За порушення відповідачем строків сплати послуги балансування позивач, враховуючи положення п. 13.5 договору, просив стягнути пеню в розмірі 39.011.088,88 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 13.5 договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до наданих сторонами доказів факт порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати послуги балансування доведений.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені за період прострочення з 29.08.2018 по 27.06.2019 у розмірі 39.011.088,88 грн є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 39.011.088,88 грн судом задовольняються.

За порушення виконання відповідачем зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3.814.970,36 грн за період з 29.08.2018 по 27.06.2019 та інфляційні втрати у розмірі 11.729.911,17 грн. за період з вересня 2018 по травень 2019 (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р. зазначалося, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідно місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а внесена з 16 по 31 число не індексується і розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що сума інфляційних втрат за вказаний позивачем період складає 11.729.911,93 грн. Оскільки заявлена до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж перераховано судом, вимога позивача щодо 11.729.911,17 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Розрахунок 3% річних є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права, тому вимога позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 3.814.970,36 грн за період з 29.08.2018 по 27.06.2019 судом задовольняються.

Верховний Суд при передачі справи на новий розгляд в пункті 25 постанови від 13.09.2021 зазначив, що у спірних правовідносинах предметом доказування є: по-перше, доведення позивачем обставин щодо: 1) надання відповідачу послуг балансування (в тому числі обсягу та вартості (зокрема, обґрунтованість застосування коефіцієнту); 2) відбирання Оператором ГРМ природного газу з газотранспортної системи для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів до газотранспортної системи, а, по-друге, доведення відповідачем обставини щодо: 1) правової підстави набуття спірних обсягів природного газу; 2) врегулювання небалансу самостійно, тощо. У рішенні суду мають бути наведені мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі (пункт частини четвертої статті 238 ГПК України).

В пункті 32 постанови колегія судів Верховного Суду врахувала, що у справі, що переглядається, позивач на підтвердження позовних вимог надавав такі докази: копії звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператору газорозподільних мереж), копії звітів про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за липень - листопад 2018, що підписані комерційним директором ПАТ «Запоріжгаз» Кій А.О. (а.с. 88-96 т. 1); копії алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Запоріжгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за липень - листопад 2018, що підписані комерційним директором ПАТ «Запоріжгаз» Кій А.О. (а.с. 97-102 т. 1), а також цифровий диск з електронними доказами (на підтвердження факту надання послуг за період з грудня 2018 по лютий 2019).

Частиною 1 ст. 316 ГПК України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Враховуючи завдання, визначені для господарського суду першої інстанції в постанові Верховного Суду щодо дослідження та оцінки доказів, суд першої інстанції під час розгляду справи надав оцінку доводам сторін щодо неукладеності договору, на підставі якого позивачем нараховані до стягнення суми, що є предметом спору в даній справі.

Відповідно до ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Положеннями ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Предметом договору є дії (або утримання від дій), які повинна виконати (або утриматися від виконання) зобов`язана сторона.

Порядок укладення договору стосується вимог до оферти, та акцепту, як документів з однієї сторони, так і вимог щодо надання оферті і акцепту, як діям сторін майбутнього договору, юридичного значення. Прийняття пропозиції щодо укладення договору може відбутися не шляхом направлення акцепту у вигляді листа (документу, що відображає повне і безумовне погодження, зазначених та відображених у оферті, істотних умов), а шляхом вчинення дії (дій) з боку акцептанта, зміст та характер якої (яких) відповідає умовам пропозиції укласти договір (п.2 ст.642 ЦК України). Відповідність названих дій (дії) умовам, що відображені у пропозиції укласти договір, і надає названій дії юридичне значення, що дозволяє говорити про юридичне значення факту укладення договору в цілому.

Як вже зазначалося судом вище між учасниками справи укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - Договір), згідно з яким Оператор (Позивач) надає Замовнику (Відповідачу) послуги транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник (Відповідач) сплачує Оператору (Позивачу) встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг (п. 2.1 Договору).

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2493 (далі - Кодекс ГТС, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п.2.2 Договору).

Послуги, які можуть бути надані Замовнику (Відповідачу) за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (п. 2.3 Договору).

Таким чином, договором встановлено чіткий предмет договору та інші істотні умови договору відповідно до ст. 180 ГК України.

Відповідно до п. 2.4. Договору, обсяг послуг, що надаються за цим Договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору.

Відповідно до п. 2.8. Договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому, додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператором газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Згідно п. 3 ст. 179 ГПК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому, згідно абз. 4 п.4 ст.179 ГК України укладення господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно з п. 5.1 Договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору.

Таким чином на підставі наведених норм законодавства, Додаток 1 (розподіл потужності) та Додаток 2 (транспортування) до Договору є виключно конкретизацією умов Договору в цій частині Послуг визначених Договором.

Відповідно до розділу IX Кодексу ГТС в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, оператор газотранспортної системи надає потужність у фізичних точках входу та фізичних точках виходу на підставі договору транспортування природного газу, Доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування. Замовник послуг транспортування, який має намір замовити (забронювати) розподіл потужності в певній фізичній точці входу до газотранспортної системи та/або фізичній точці виходу з газотранспортної системи, подає Оператору газотранспортної системи заявку на розподіл потужності. Далі відбувається процедура розподілу потужності, за результатами якої Оператор газотранспортної системи інформує замовника послуг транспортування та надати замовнику послуг транспортування проект розподілу потужності. Протягом п`яти робочих днів з дати отримання проекту про розподіл потужності замовник послуг транспортування повинен надати Оператору газотранспортної системи підписаний з боку замовника розподіл потужності.

Враховуючи зазначене, укладання договору транспортування природного газу з одночасним підписанням додатку 1 (розподіл потужності) до нього не передбачено і суперечить самому порядку розподілу потужності визначеного нормами Кодексу ГТС в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідач доказів звернення до позивача із заявкою на розподіл потужності, суду не надав.

Стосовно додатку 2 до Договору, то даний додаток визначає планові обсяги фізичного транспортування природного газу Замовника по місяцях протягом року.

Тобто, відповідач має надати позивачу (оператору газотранспортної системи) власні планові обсяги, які він бажає замовити до транспортування у позивача, разом з погодженим зі свого боку договором транспортування природного газу.

Таким чином, обов`язок щодо направлення підписаного зі свого боку додатку №2 до Договору покладено саме на Відповідача, який в свою чергу, не направляв на адресу АТ «Укртрансгаз» додатку 2 щодо планових обсягів фізичного транспортування природного газу.

Разом з цим, не підписання вказаних додатків не позбавляло відповідача можливості фактичного використання природного газу, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу та не знімає обов`язків з позивача на транспортування природного газу до відповідача.

Щодо додатку 3 до Договору, суд зазначає, що матеріали справи містять додаток № 3 до договору транспортування природного газу, який був підписаний між сторонами у двох примірниках по одному для кожної зі сторін (Т. 4, арк.с. 164-166), в якому учасниками правочину погоджений перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

З урахуванням вищевикладеного слідує, що укладаючи договір сторони не ставили в залежність виконання умов договору від підписаних додатків оскільки вказані додатки не стосуються визначення вартості місячних небалансів та порядку розрахунку за них, що є предметом позовних вимог у даній справі.

Аналіз матеріалів справи та наданих доказів дозволяє суду перевірити правильність розрахунків наданих послуг, зроблених позивачем.

Згідно з абз. 5 п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

В свою чергу, про виконання умов Договору свідчать дії відповідача по виконанню його зобов`язань за цим договором. Так, відповідач вчиняв дії щодо замовлення послуг з транспортування природного газу за договором, шляхом надання номінацій на транспортування, а також надавав алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу відібраного з точок виходу АТ «Запоріжгаз» за вересень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року, підписував акти приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці за вересень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року.

При цьому, відповідно до п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС, номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Тобто, відповідач замовив у позивача послуги транспортування на вересень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року.

Крім того, з моменту укладення Договору АТ «Укртрансгаз» не отримувало від АТ «Запоріжгаз» листів, звернень чи претензій стосовно укладеного договору, що також свідчить про схвалення останнім даного правочину.

Після укладення Договору вчинені АТ «Запоріжгаз» дії: направлення номінацій у 2018-2019 роках, надання алокацій (звітів) та підписання актів приймання-передачі свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину, що узгоджується з ст. 638 ЦК України.

Таким чином, оскільки між сторонами було досягнуто згоди, щодо усіх істотних умов договору, підписано уповноваженими особами та вчинено відповідачем дії, які свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину, Договір на транспортування природного газу від 17.12.2015 № відповідає вимогам чинного законодавства України, не суперечить ст. 203 ЦК України та іншим актам цивільного та господарського законодавства України, підписаний без розбіжностей, отже є чинним, а підстави вважати його неукладеним відсутні.

Суд звертає увагу, що договір № від 17.12.2015 був предметом розгляду судом в межах справ № 908/2322/16, №908/63/17 та №908/955/18, в ході яких недійсним або неукладеним судом не визнався. У справах № 908/2322/16, №908/63/17 позовні вимоги задовольнялися, а у справі №908/955/18 було відмовлено в задоволенні позовних вимог, але не у зв`язку з відсутністю правовідносин сторін і неукладеністю правочину, а у зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених вимог належними доказами.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Господарським судом було встановлено, що позивачем доведено обставини справи щодо надання відповідачу послуг балансування (в тому числі обсягу та вартості (зокрема, обґрунтованість застосування коефіцієнту), відбирання Оператором ГРМ природного газу з газотранспортної системи для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів до газотранспортної системи належними доказами, в той час в матеріалах справи відсутні докази на доведення відповідачем обставини щодо правової підстави набуття ним спірних обсягів природного газу, врегулювання небалансу самостійно.

Дослідити зміст інформації, розміщеної на цифровому диску з електронними доказами (на підтвердження факту надання послуг за період з грудня 2018 по лютий 2019), суду не вдалося внаслідок неможливості використання цього файлу як РКСS*7 (невірний файл об`єкту безпеки відкритого ключа).

Про наявність правовідносин, чинність договору № від 17.12.2015, визнання його умов відповідачем, свідчить зокрема лист АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» №690-Сл-13641-1222 від 06.12.2022, надісланий на адресу позивача, в якому відповідач повідомив, що на підставі ст. ст. 520-522 ЦК України має намір укласти з АТ «Харківгаз» та АТ «Хмельницькгаз» договори про переведення боргу, предметом яких буде переведення боргу (обов`язків) за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 №, укладеним між АТ «Запоріжгаз» та АТ «Укртрансгаз» в розмірі 199.497.090,00 грн за період надання послуг балансування обсягів газу з липня 2018 по грудень 2018 (включно) в сумах і по актах, які є предметом розгляду в даній справі. По акту надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.01.2019 № 01-19--БАЛАНС просять передати заборгованість в сумі 30 423 395,89 грн АТ «Хмельницькгаз».

Відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати послуг з балансування за вказаний у позові період не надав. Заперечення відповідача судом відхилені, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на власних припущеннях.

Суд враховує наявність Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-1Х, втім звертає увагу відповідача, що наявність судового рішення про стягнення з нього грошових коштів не перешкоджає його участі в процедурі, визначеній цим Законом.

Суд погоджується з відповідачем, що Акт звіряння сум для врегулювання відповідно до Закону №1639-ІХ станом на 31.08.2022 не є належним доказом наявності заборгованості у відповідача у даній справі, а лист № 690-Сл-13641-1222 від 06.12.2022 заявою про визнання боргу, яка подається стороною у відповідності до положень ст. 46 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у розмірі 672.350,00 грн покладаються на відповідача.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції при ухвалені рішення дійшов висновку про покладення на відповідача «АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційний скарги у розмірі 1.008.525,00 грн, за подання касаційної скарги у розмірі 1.344.700,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7, ідентифікаційний код 03345716) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 268.371.428,96 грн (двісті шістдесят вісім мільйонів триста сімдесят одну тисячу чотириста двадцять вісім грн 96 коп) основного боргу, 39.011.088,88 грн (тридцять дев`ять мільйонів одинадцять тисяч вісімдесят вісім грн 88 коп) пені, 11.729.911,17 грн (одинадцять мільйонів сімсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять грн. 17 коп) інфляційних втрат, 3.814.970,36 грн (три мільйони вісімсот чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят грн 36 коп.) 3% річних, 672.350,00 грн (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят грн 00 коп) судового збору, 1.008.525,00 грн (один мільйон вісім тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн 00 коп) судового збору за подання апеляційної скарги, 1.344.700,00 грн (один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот грн 00 коп) судового збору за подання касаційної скарги. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2022 року.

Суддя О.В. Федорова