ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2693/22
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" (03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 42-А, ідентифікаційний код 38421401)

про стягнення 23 449,08 грн. заборгованості за послугу з централізованого опалення, 1 905,91 грн. інфляційних втрат, 923,46 грн. 3% річних, 66,16 грн. абонентського обслуговування

Представники:

Від позивача: Корж Ю.С., довіреність, представник

Від відповідача: Глуховецький О.С., довіреність, представник

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №6785/09 від 16.08.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" заборгованості на загальну суму 26 344,61 грн., з яких:

- 23 449,08 грн. заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з листопада 2019 року по березень 2022 року;

- 1 905,91 грн. інфляційні втрати за загальний період з січня 2020 року по липень 2022 року;

- 923,46 грн. 3% річних за загальний період з 01.01.2020 по 31.07.2022;

- 66,16 грн. абонентське обслуговування з листопада 2021 року по липень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, а саме позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. Гірницький, буд. 27, кв. 44, факт надання послуг підтверджується актами подачі теплоносія на будівлю та припинення подачі теплоносія на житловий будинок №27 по мікрорайону Гірницькому, а саме:

- акт від 08.04.2019 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №218 від 01.11.2019 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт від 15.04.2020 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №207 від 06.11.2020 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №83 від 14.04.2021 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №187 від 01.11.2021 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №179 від 01.04.2022 про подачу теплоносія на будівлю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2693/22, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 03.10.2022 надійшов відзив відповідача яким просить суд:

1) перейти до розгляду справи № 904/2693/22 за правилами загального позовного провадження, про що винести відповідну ухвалу, а у разі подальшого розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження - здійснювати його з обов`язковим повідомленням (викликом) сторін;

2) передати цю судову справу № 904/2693/22 на розгляд Господарського суду міста Києва, про що винести відповідну ухвалу;

3) у разі подальшого розгляду цієї судової справи № 904/2693/22 Господарським судом Дніпропетровської області та з урахуванням правової позиції відповідача, висловленій в відзиві;

4) розглянути в установленому порядку питання щодо:

- закриття провадження у цій судовій справі на підставі положень пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку із відсутністю предмету спору);

- залучення до участі у цій справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

- залучення ОСОБА_1 (колишнього власника квартири) в якості належного відповідача у цій судовій справі (з обов`язковим виключенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" із складу учасників цієї судової справи (як відповідача по справі);

5) у задоволенні позовних вимог, які містяться в позовній заяві Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" суми заборгованості з централізованого опалення в загальному розмірі 26 344,56 грн., відмовити в повному обсязі;

6) здійснювати розгляд позовної заяви в судовому засіданні за обов`язкової участі уповноваженого представника (уповноважених представників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" (в режимі відеоконференції). Забезпечити можливість участі уповноваженому представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" Жадану Костянтину Миколайовичу, як у найближчому судовому засіданні по цій судовій справі № 904/2693/22, так у всіх подальших судових засіданнях із розгляду позовної заяви по судовій справі №904/2693/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyСon", адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , номери телефону: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

7) вирішити питання про розподіл судових витрат (орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу - 5 000,00 грн.) по справі №904/2693/22 в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, поклавши їх у встановленому законодавством порядку на позивача.

Відповідач зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" взагалі не виникло будь-яких грошових зобов`язань перед Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" на підставі статті 19 Закону про теплопостачання та статті 11 ЦК України, що свідчить про те, що для задоволення позовних вимог позивача відсутні належні правові підстави. Належним споживачем теплової енергії по відношенню до позивача в період з 15 жовтня 2019 року і до цього моменту включно, є саме колишній власник квартири, який протягом всього зазначеного часу користувався тепловою енергію, яка поставлялась позивачем, через що саме колишній власник квартири має договірні відносини та грошові зобов`язання перед Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" з оплати вартості теплової енергії, яка була поставлена Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та фактично спожита колишнім власником квартири у вказаний період часу. Відповідно до статті 1 Закону про теплопостачання споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, через неможливість Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" отримати фізичний доступ та користуватися квартирою жодні договірні відносини з постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" не укладались.

Крім того, на думку відповідача, вказані факти та обставини свідчать також і про те, що між позивачем та відповідачем взагалі відсутній предмет спору, що у відповідності до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття судом провадження у цій судовій справі № 904/2693/22.

Щодо визначення підсудності справи відповідач зазначає, що норми статті 30 Господарського процесуального кодексу України (як виключення із загального правила, визначеного в ч.1 ст.27 ГПК України) в даному випадку не повинні застосовуватись, оскільки предметом позову позивача (предметом спору) є визначені ним самостійно в позовній заяві зобов`язальні правовідносини між позивачем та відповідачем саме з приводу надання позивачем послуг із централізованого постачання теплової енергії у відповідності до Законів про теплову енергію і про ЖК послуги, що підтверджує той факт, спір між позивачем і відповідачем виник аж ніяк не з приводу нерухомого майна, як про це йдеться в позовній заяві.

Також відповідач стверджує, що справа №904/2693/22 є складною зважаючи на обсяг інформації, яка була наведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс", а також необхідності визначення фактичного складу учасників правовідносин, визначених в позовній заяві (і належних учасників цієї судової справи №904/2693/22).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2022 вирішено справу №904/2693/22 розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання на 31.10.2022 о 15:30 год.

До суду 17.10.2022 надійшла відповідь позивача на відзив в якій не погоджується із твердженнями відповідача, щодо неналежного відповідача по справі, оскільки, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №257118034 від 19.05.2021, квартира АДРЕСА_2 з 15.10.2019 належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" та даний факт не заперечується відповідачем. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує, що не надавав згоду будь-якій іншій особі на володіння, користування чи розпорядження його майном.

Твердження відповідача щодо не допуску його в квартиру, яка належить саме йому на праві приватної власності, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством України передбачені процедури, які здатні захистити порушені права власника по користуванню та володінню нерухомим майном.

Також, позивач не погоджується з доводами позивача стосовно підсудності справи, оскільки, у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

На електрону пошту суду 31.10.2022 надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, в яких зазначає наступне. Так, позивачем у своїй відповіді на відзив не спростовує обґрунтування відповідача щодо належного відповідача колишньою власника квартири ОСОБА_1 , так останній до цього моменту так і не звільнив квартиру, внаслідок чого протягом всього зазначеного періоду часу відповідач не може здійснювати свої права власника квартири (включаючи право володіння та користування нею, а рівно і можливість отримання та використання відповідачем теплової енергії, яка надасться позивачем з метою опалення квартири). ОСОБА_1 з 15.10.2019 і до цього часу продовжу без належних на те правових підстав володіти та користуватись квартирою.

В свою чергу, позивачем не надано доказів припинення/розірвання договору з ОСОБА_1 щодо надання послугу разом з тим, позивач не звертається до відповідача з пропозицією про укладання відповідного договору про надання послуг. Таким чином, оскільки відповідач не користується зазначеною послугою, а нерухомим майном продовжує користуватися колишній власник квартири, тому належним відповідачем у даній справі є споживач - ОСОБА_1 .

Тому, відповідач наполягає на залученні у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Підготовче засідання 31.10.2022 відкладено на 28.11.2022 о 14:30 год.

Щодо клопотання відповідача про передачу справи №904/2693/22 на розгляд Господарського суду міста Києва та закриття провадження у справі №904/2693/22 на підставі положень пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку із відсутністю предмету спору) та суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи, зокрема, у спорах, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності суб`єктами господарювання, у визначених законом випадках.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає виключну підсудність справ, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Із поданих матеріалів вбачається, що предметом спору за вищевказаним позовом є стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 роз`яснила, що до спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір стосується як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, застосовується виключна підсудність. Словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

На підставі викладеного, враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення нерухомого майна, яке знаходиться у АДРЕСА_3 , то поданий позов має розглядатись у Господарському суді Дніпропетровської області за виключною підсудністю, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.

Також відповідачем не надані докази відсутності предмету спору внаслідок чого відсутні підстави для закриття провадження у справі №904/2693/22 відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку із відсутністю предмету спору).

Щодо залучення до участі у цій справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 та залучення ОСОБА_1 (колишнього власника квартири) в якості належного відповідача у цій судовій справі (з обов`язковим виключенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" із складу учасників цієї судової справи (як відповідача по справі) суд зазначає, що предметом спору є стягнення заборгованості за період з листопада 2019 року по березень 2022 року та відповідно до вимог ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд замінює первісного відповідача належним відповідачем за клопотанням позивача. Таким чином, підстав для задоволення зазначених клопотань відповідача відсутні.

Враховуючи наведене, суд у підготовчому засіданні 28.11.2022, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотань відповідача про передачу справи №904/2693/22 на розгляд Господарського суду міста Києва, закриття провадження у справі №904/2693/22, залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 та залучення ОСОБА_1 (колишнього власника квартири) в якості належного відповідача відмовити.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 12.12.2022 о 12:30 год.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Суд з метою належного виконання свого процесуального обов`язку щодо розгляду справи по суті, керується п.10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується із ст. 129 Конституції України, за якою однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 12.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, заслухавши представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною 2 статті 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль".

В подальшому змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності з 15.10.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер: зареєстровано в реєстрі за №3718, виданий 19.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайлова Н.О.; іпотечний договір, серія та номер: зареєстровано в реєстрі за №4963, виданий 06.08.2007, видавник: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Н.М.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль", а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку за адресою: АДРЕСА_4 є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Позивач стверджує, що будинок № 27 розміщений в мкрн Гірницький у місті Кривому Розі є багатоповерховим та підключений до централізованої системи опалення, теплопостачання до якої здійснює АТ "Криворізька теплоцентраль", опалення квартири АДРЕСА_5 , вказаного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення централізовано, тому відповідач фактично з жовтня 2019 року по липень 2022 року отримував теплову енергію без укладення договору, що підтверджується актами подачі теплоносія на будівлю та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_4 , а саме:

- акт від 08.04.2019 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №218 від 01.11.2019 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт від 15.04.2020 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №207 від 06.11.2020 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №83 від 14.04.2021 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №187 від 01.11.2021 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №179 від 01.04.2022 про подачу теплоносія на будівлю.

Таким чином, за період з 15.10.2019 по 31.07.2022 позивачем надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) на загальну суму 23 449,03 грн., а також плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2022 становить 66,16 грн.

Позивач зазначає, що відповідач за поставлену у жовтні 2019 року - січні 2022 року за теплову енергію не розрахувався та за період з 01.11.2021 по 31.07.20.22 не сплатив плату за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 30 842,03 грн. та 21,06 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наданням послуг теплопостачання, а також їх обсягом та вартістю, а також наявністю підстав для стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 1 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила), Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії.

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з пунктом 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією.

Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до частин 5, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради №448 від 18.09.2019, №466 від 16.09.2020, №490 від 22.09.2021 позивач вчасно розпочинав та своєчасно закінчував опалювальні сезони 2019 - 2022 років, що підтверджується актами подачі теплоносія на будівлю та припинення подачі теплоносія на житловий будинок №27 по мікрорайону Гірницькому, а саме:

- акт від 08.04.2019 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №218 від 01.11.2019 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт від 15.04.2020 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №207 від 06.11.2020 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №83 від 14.04.2021 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №187 від 01.11.2021 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №179 від 01.04.2022 про подачу теплоносія на будівлю.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З наведеного вбачається, що постачання теплової енергії має здійснюватися на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та енергопостачальною організацією.

В свою чергу, оскільки користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, то на споживача покладено обов`язок укласти договір з теплопостачальною організацією.

В той же час, відповідний договір купівлі-продажу теплової енергії між позивачем та відповідачем у період з жовтня 2019 року по липень 2022 року укладено не було, хоча укладання договору на постачання теплової енергії є обов`язковим та обов`язок по його укладанню діючим законодавством покладено саме на відповідача.

Щодо обставин відсутності укладання АТ "Криворізька теплоцентраль" з відповідачем письмового договору з постачання теплової енергії за період з жовтня 2019 року по липень 2022 року, господарський суд відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закону № 1875-IV) визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 19 Закону № 1875-IV визначалось, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Проте судом встановлено, що всупереч наведених вимог закону відповідачем у спірний період не був укладений відповідний договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

У той же час, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Разом із цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 в справі № 904/6293/17.

Суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил).

Відповідно до пункту 3 Правил послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 17.06.2011 "Про забезпечення єдиного підходу для формування тарифів на житлово-комунальні послуги" тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ, інших споживачів.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 № 2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами "для населення" здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для "інших споживачів".

Таким чином, господарський суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Факт отримання теплової енергії в спірному періоді, відповідачем заперечується, останній стверджує, що не може здійснювати свої права власника квартири та жодні договірні відносини з постачальником теплової енергії відповідачем не укладались.

Крім того, Законом України від 03.12.2020 № 1060-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг", який набрав чинності 01.05.2021, до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" внесенні зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Таким чином, з 01.11.2021 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 30 вказаного Договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про які розміщується на веб-сайті виконавця.

Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 Договору).

Відповідно до частини 5 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Так, інформація щодо встановленого тарифу на теплову енергію є публічною та розміщена на офіційному сайті Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль".

Порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалень місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільчого обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, визначення вимог до приладів-розподілювачів теплової енергії, поплавкових коефіцієнтів для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічується два та більше споживачів здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018.

На підтвердження факту надання відповідачу послуг теплопостачання в період з жовтня 2019 року по липень 2022 року позивач долучив до матеріалів справи Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія у будинок №27 розташованому в мкрн Гірницький у місті Кривому Розі, а саме:

- акт від 08.04.2019 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №218 від 01.11.2019 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт від 15.04.2020 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №207 від 06.11.2020 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №83 від 14.04.2021 про подачу теплоносія на будівлю;

- акт №187 від 01.11.2021 про припинення подачі теплоносія на будівлю;

- акт №179 від 01.04.2022 про подачу теплоносія на будівлю.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, строк оплати за спожиту теплову енергію є таким, що настав.

Доказів сплати відповідачем заборгованості в зазначеному розмірі суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені інфляційні втрати у сумі 1 905,91 грн. за загальний період з січня 2020 року по липень 2022 року та 3% річних у сумі 923,46 грн. за загальний період з 01.01.2020 по 31.07.2022.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" про стягнення 23 449,08 грн. заборгованості за послугу з централізованого опалення, 1 905,91 грн. інфляційних втрат, 923,46 грн. 3% річних, 66,16 грн. абонентського обслуговування задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс" (03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 42-А, ідентифікаційний код 38421401) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850) 23 449,08 грн. заборгованості за послугу з централізованого опалення, 1 905,91 грн. інфляційних втрат, 923,46 грн. 3% річних, 66,16 грн. абонентського обслуговування та судовий збір у сумі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 22.12.2022.

Суддя Е.М. Бондарєв