РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2022Справа № 910/12009/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі Трейд"

до Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 524 709,40 грн,

за участі представників:

від позивача: Багрій І.О.;

від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сафарі Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 524 709,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №7/12-21 від 07.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва 19.09.2022 позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 відкрито провадження у справі № 910/12009/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 13.12.2022. Встановлено строки сторонам для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Станом на 13.12.2022 відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на позов, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 21.11.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами 07.12.2021 укладено договір поставки № 7/12-21, відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставляти та передавати у власність відповідача продукцію, а відповідач приймати та оплачувати продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що фактична кількість, асортимент продукції, що підлягає поставці відповідачу, визначаються сторонами в узгоджених замовленнях та оформлюється видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 5.4. договору поставка продукції оформлюється видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною цього договору. В накладній зазначаються: дата поставки, асортимент, кількість та ціна товару, а також загальна сума, що підлягає оплаті відповідачем за поставлений товар.

Пунктом 6.2. договору сторони погодили, що право власності та всі ризики стосовно продукції переходить в момент фактичної передачі продукції позивачем відповідачу та супроводжується підписанням видаткової накладної.

Згідно з пунктом 7.6. договору розрахунки за кожну партію продукції здійснюються не пізніше ніж через 14 календарних днів з моменту отримання продукції відповідачем. Незалежно від призначення платежу відповідач, у першу чергу оплачує продукцію, що поставлена йому раніше (продукція, поставлена по наступній видатковій накладній оплачується відповідачем лише після повної оплати загальної суми вартості продукції, поставленої за попередньою видатковою накладною).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 року (пункт 11.1. договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв товар відповідно до наявних в матеріалах справи підписаних сторонами належним чином засвідчених копій видаткових накладних: від 13.01.2022 № 2410 на суму 3 598,00 грн, що за твердженням позивача неоплачена на суму 2 382,00 грн, від 13.01.2022 № 2412 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2414 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2416 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2418 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2419 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2420 на суму 6 296,5 грн, від 13.01.2022 № 2422 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2423 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2425 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2427 на суму 4 497,5 грн, від 13.01.2022 № 2428 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2429 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2431 на суму 3 598,00 грн, від 13.01.2022 № 2432 на суму 3 598,00 грн, від 13.01.2022 № 2433 на суму 5 397,00 грн, від 13.01.2022 № 2435 на суму 4 497,5 грн, від 13.01.2022 № 2436 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2438 на суму 2 698,5 грн, від 13.01.2022 № 2440 на суму 2 698,5 грн.

Строк оплати товару по вищевказаним накладним сплинув 28.01.2022.

Від 19.01.2022 № 3181 на суму 4132,2 грн, від 19.01.2022 № 3198 на суму 1 778,00 грн, від 19.01.2022 № 3207 на суму 4 682,00 грн, від 19.01.2022 № 3208 на суму 4 334,64 грн, від 19.01.2022 № 3210 на суму 2 289,8 грн, від 19.01.2022 № 3212 на суму 5 293,6 грн, від 19.01.2022 № 3214 на суму 1 744,00 грн, від 19.01.2022 № 3215 на суму 3 390,00 грн, від 19.01.2022 № 3222 на суму 1 898,00 грн, від 19.01.2022 № 3227 на суму 6 271,4 грн, від 19.01.2022 № 3228 на суму 3 813,8 грн, від 19.01.2022 № 3229 на суму 4 916,00 грн, від 19.01.2022 № 3230 на суму 4 160,00 грн, від 19.01.2022 № 3231 на суму 2 362,72 грн, від 19.01.2022 № 3255 на суму 9 334,3 грн, від 19.01.2022 № 3256 на суму 3 400,00 грн, від 19.01.2022 № 3257 на суму 4 705,00 грн, від 19.01.2022 № 3258 на суму 6 143,5 грн, від 19.01.2022 № 3259 на суму 6 143,5 грн, від 19.01.2022 № 3260 на суму 6 905,00 грн, від 19.01.2022 № 3283 на суму 4 484,00 грн, від 19.01.2022 № 3285 на суму 11 307,8 грн, від 19.01.2022 № 3286 на суму 1 862,00 грн, від 19.01.2022 № 3288 на суму 1 459,00 грн, від 19.01.2022 № 3289 на суму 5 885,00 грн, від 19.01.2022 № 3290 на суму 8 215,00 грн, від 19.01.2022 № 3291 на суму 4 422,6 грн, від 19.01.2022 № 3292 на суму 7 444,00 грн, від 19.01.2022 № 3293 на суму 6 088,00 грн, від 19.01.2022 № 3294 на суму 4542,8 грн, від 19.01.2022 № 3295 на суму 6 505,00 грн, від 19.01.2022 № 3319 на суму 1 188,00 грн, від 19.01.2022 № 3320 на суму 2 772,00 грн, від 19.01.2022 № 3321 на суму 1 980,00 грн, від 19.01.2022 № 3322 на суму 1 980,00 грн, від 19.01.2022 № 3323 на суму 1 188,00 грн.

Строк оплати товару по вищевказаним накладним сплинув 03.02.2022.

Від 26.01.2022 № 4197 на суму 3 920,00 грн, від 26.01.2022 № 4198 на суму 2 995,00 грн, від 26.01.2022 № 4200 на суму 3 451,8 грн, від 26.01.2022 № 4201 на суму 1 810,00 грн, від 26.01.2022 № 4204 на суму 1 835,00 грн, від 26.01.2022 № 4205 на суму 1 550,00 грн, від 26.01.2022 № 4206 на суму 2 485,00 грн, від 26.01.2022 № 4207 на суму 1 679,00 грн, від 26.01.2022 № 4209 на суму 3 701,00 грн, від 26.01.2022 № 4212 на суму 8 860,00 грн, від 26.01.2022 № 4215 на суму 1 518,00 грн, від 26.01.2022 № 4216 на суму 4 953,00 грн, від 26.01.2022 № 4218 на суму 3 035,00 грн, від 26.01.2022 № 4219 на суму 3 660,00 грн, від 26.01.2022 № 4220 на суму 6 753,00 грн, від 26.01.2022 № 4221 на суму 5 495,00 грн, від 26.01.2022 № 4223 на суму 5 495,00 грн, від 26.01.2022 № 4224 на суму 5 495,00 грн, від 26.01.2022 № 4225 на суму 6 560,00 грн, від 26.01.2022 № 4226 на суму 6 170,00 грн.

Строк оплати товару по вищевказаним накладним сплинув 10.02.2022.

Актом звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2022 року по травень 2022 року сторони погодили суму заборгованості у розмірі 305 761,46 грн.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору поставки від 07.12.2021 № 7/12-21 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед постачальником за отриманий товар у розмірі 305 761,46 грн, що також не було спростовано, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого товару на суму 305 761, 46 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманого товару за договором поставки від 07.12.2021 № 7/12-21 та факту наявності заборгованості у розмірі 305 761,46 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 305 761,46 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки від 07.12.2021 № 7/12-21, позивачем нараховано відповідачу пеню за кожний день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 74 539,29 грн, 76 000,00 грн штрафу, 61 889,17 грн інфляційних втрат та 6 519,48 грн 3 % річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату поставленої продукції, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від поставленої та неоплаченої продукції за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.3. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

В той же час, пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Наразі на всій території України триває карантин, який установлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 з 12 березня 2020 року та продовжений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928 до 31 грудня 2022 року.

За таких обставин, дія Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є правильним, та підлягає задоволенню на суму 74 539,29 грн.

Пунктом 8.4. договору визначено, що у випадку порушення відповідачем строку оплати продукції більше ніж на 30 календарних днів, позивач має право стягнути з відповідача штраф в розмірі 1 000,00 грн, за кожний випадок відповідного прострочення платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (штрафу) відповідно до умов пункту 8.4. договору.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки від 07.12.2021 № 7/12-21, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 61 889,17 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 6 519,48 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 76 000,00 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 74 539,29 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 23.06.2022 № 23/06-22 в загальному розмірі 18 500,00 грн.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2022 позивач та Адвокатське бюро "Баєрс" уклали договір про надання правничої допомоги № 23/06-22, відповідно до умов якого Адвокатське бюро зобов`язується надати, а позивач прийняти та оплатити правничу допомогу, що складається з представництва інтересів позивача у судових процесах.

Пунктом 2.2. договору визначено, що вартість правничої допомоги розраховується по кожному по кожному судовому процесу та визначається сторонами у відповідних додатках до цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 07.07.2022 до договору про надання правничої допомоги № 23/06-22 від 23.06.2022 позивач та Адвокатське бюро "Баєрс" погодили, що адвокат зобов`язується надати, а позивач прийняти та оплатити правничу допомогу, що складається з представництва інтересів позивача у судовому процесі по стягненню заборгованості з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди договірна ціна (вартість) правничої допомоги, визначається за домовленістю сторін та становить 15 000,00 грн.

Участь адвоката у судових засіданнях оплачується окремо з розрахунку 3 500,00 грн за одне судове засідання.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правничої допомоги від 23.06.2022 № 23/06-22, копію додаткової угоди № 2 від 07.07.2022, копію акту здачі-приймання правничої допомоги згідно додаткової угоди № 2 від 07.07.2022 до договору про надання правничої допомоги від 23.06.2022 № 23/06-22, копію ордера про надання правничої (правової) допомоги від 02.11.2022 серія АІ № 1286939 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.11.2004 № 2719/10.

Таким чином, матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги та їх вартість.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідач жодних заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не надав.

Враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, кількість та вартість правової допомоги, відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 500,00 грн є обґрунтованими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтями 74 та 77, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03056, м. Київ, вул. Дашавська, 22, ідентифікаційний код 16483242) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі Трейд" (03141, м. Київ, вул. Миколи Амосова, 4, ідентифікаційний код 38931560) заборгованість у розмірі 305 761 (триста п`ять тисяч сімсот шістдесят одна) грн 46 коп., пеню у розмірі 74 539 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн 29 коп., штраф у розмірі 76 000 (сімдесят шість тисяч) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 61 889 (шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 17 коп. 3 % річних у розмірі 6 519 (шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн 48 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 870 (сім тисяч вісімсот сімдесят) грн 64 коп.

Повний текст рішення складено: 15.12.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк