РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2022Справа № 910/10356/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Запорізького міського центру зайнятості

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 36745,99 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Запорізький міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 36745,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена гр. ОСОБА_1 допомога в розмірі 36745,99 грн по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.10.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/10356/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

28.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Відповідно до ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв`язку зі зверненням 07.09.2021 до Запорізького міського центру зайнятості гр. ОСОБА_1 , останньому, відповідно до Наказу № НТ210914 від 14.09.2021 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 08.09.2021.

В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №280/7833/21 визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2021 № 724о/с "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 28.07.2021.

Таким чином, позивач зазначає, що сума виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 36745,99 грн, за період з 08.09.2021 по 25.01.2022, підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Оскільки відповідач у добровільному порядку виплату відшкодування не здійснив, позивач заявив позов про стягнення з відповідача 36745,99 грн.

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на такі обставини.

Так, відповідач зазначає, що однією із вимог під час розгляду позову ОСОБА_1 до відповідача була вимога про стягнення з Департаменту патрульної поліції середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.07.2021. При цьому, під час розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом справи №280/7833/21, ОСОБА_1 не повідомив суд про те, що йому призначена та виплачується допомога по безробіттю, що, на переконання відповідача, свідчить про зловживання застрахованою особою своїми правами.

Також відповідач зазначає, що в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" ОСОБА_1 не повідомив протягом трьох днів позивача про факт його працевлаштування.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що в даному випадку стягнення суми виплаченої державної допомоги по безробіттю повинне відбуватись саме з ОСОБА_1 , оскільки саме внаслідок дій останнього судом було прийняте рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу без відрахування суми виплаченої йому допомоги по безробіттю.

Крім того відповідач зазначив, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позивачем, в порушення п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08.09.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Запорізького міського центру зайнятості про надання (поновлення) статусу безробітного, якою просив надати статус безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно із персональною карткою №00041 гр. ОСОБА_1 було надано статус безробітного починаючи з 08.09.2021.

Наказом Запорізького міського центру зайнятості № НТ210914 від 14.09.2021 громадянину ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 08.09.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №280/7833/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 16.07.2021 № 466 в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2021 № 724о/с "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 28.07.2021, стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.07.2021 по 18.01.2022 у розмірі 73687,25 грн.

Наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ220128 від 28.01.2022 було припинено з 26.01.2022 реєстрацію гр. ОСОБА_1 як безробітного у зв`язку поновленням його на роботі за рішенням суду та припинено виплату допомоги по безробіттю.

Згідно із розрахунком позивача у період з 08.09.2021 по 25.01.2022 гр. ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 36745,99 грн.

Відповідно до наказу №30-о від 04.02.2022 сума коштів, що підлягає відшкодуванню відповідачем становить 36745,99 грн.

04.02.2022 позивач звернувся до відповідача із претензією вих. № 262/07-05 від 04.02.2022, у якій просив у тридцятиденний строк перерахувати кошти, які були виплачені громадянину ОСОБА_1 у розмірі 36745,99 грн.

Вказана претензія отримана відповідачем 07.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 394.

Оскільки сплачена позивачем сума коштів у розмірі 36745,99 грн допомоги по безробіттю відповідачем не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно із ч.1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №280/7833/21 визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 16.07.2021 № 466 в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2021 № 724о/с "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 28.07.2021.

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем, встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено на посаді ОСОБА_1 .

Рішення у справі №280/7833/21 набрало законної сили.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №280/7833/21 визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2021 № 724о/с "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції, який став підставою для втрати заробітної плати та подальшому - для призначення та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплачених сум у відповідності до ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наявним у матеріалах справи доказами, зокрема відомостями виплат за видами забезпечення та платіжними дорученнями, підтверджено, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості у період з 08.09.2021 по 25.01.2022 позивач виплатив ОСОБА_1 36745,99 грн допомоги по безробіттю.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що згідно положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достатньою умовою для відшкодування саме роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Обставина виплати відповідачем ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка покладає такий обов`язок не відповідача.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що вказане не є покладенням на відповідача подвійної компенсації, а є встановлений законом обов`язок компенсації здійсненої безробітному виплати.

Частина 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справах №914/1875/17 від 09.07.2018 та №914/2087/17 від 12.06.2018.

Щодо посилання позивача на те, що ОСОБА_1 несвоєчасно повідомив позивача про факт його працевлаштування, то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Тобто, зі змісту вказаних статтей вбачається, що зареєстрований безробітний повинен інформувати не про сам факт прийняття судом рішення про поновлення на роботі, а про факт поновлення на роботі.

Зазначене також підтверджується тим, що відповідно до абз.10 п.п.1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

За приписами ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст. 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним із дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.07.2018 у справі №914/1875/17).

Таким чином, обов`язок з інформування про обставини, які є підставою для припинення реєстрації безробітного, прямо пов`язаний з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що наказ про поновлення ОСОБА_1 видано 26.01.2022.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 надав документи про поновлення його на роботі 28.01.2022, тобто в межах строків, встановлених п.4 ч.2 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення".

Таким чином, під час розгляду даної справи відповідачем не доведено обставин зловживання ОСОБА_1 своїми правами.

Також суд зазначає, що твердження про недотримання позивачем п.10 ч.3 ст.162 ГПК України не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки таке підтвердження міститься в тексті позовної заяви.

Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 36745,99 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Запорізького міського центру зайнятості до Департаменту патрульної поліції про стягнення 36745,99 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь Запорізького міського центру зайнятості (69019, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Рекордна, будинок 16-Б, ідентифікаційний код 20482573) грошові кошти в сумі 36745,99 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.12.2022.

Суддя С.О. Турчин