ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022м. ДніпроСправа № 904/8341/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця Федорця Владислава Петровича, с. Звонецьке, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту у розмірі 166 046, 34 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Федорця Владислава Петровича заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № 01/05 від 23.05.2019 у розмірі 166 046, 34 грн.

Ухвалою від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

16.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні.

Ухвалою від 17.11.2021 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.12.2021.

22.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

13.12.2021 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 13.12.2021 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/8341/21 за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 25.01.2021.

Зобов`язано позивача надати для проведення судової почеркознавчої експертизи оригінал видаткової накладної № 000003 від 23.05.2019.

Зобов`язано відповідача забезпечити явку в підготовче засідання ОСОБА_2 (при собі мати посвідчення особи); надати для проведення експертизи вільні зразки підпису Федорця Владислава Петровича (оригінали 10-15 документів, датованих 2019- 2020).

18.01.2022 від відповідача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи вільних зразків підпису Федорця Владислава Петровича.

25.01.2022 в судовому засіданні відібрано у ОСОБА_2 експериментальні зразки підпису (а.с.84-93).

Позивач в судовому засіданні надав оригінал видаткової накладної № 000003 від 23.05.2019 для проведення експертизи, яку залучено до матеріалів справи (а.с. 95).

Ухвалою суду від 25.01.2022 призначено судову почеркознавчу експертизу у справі № 904/8341/21 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Федорця Владислава Петровича про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту у розмірі 166 046, 34 грн., проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, офіс 361). Провадження у справі № 904/8341/21 зупинено до одержання судом результатів експертизи.

31.03.2022 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання №660/04/13-22 від 30.03.2022, в якому експерт просить забезпечити виконання оплати судової експертизи в порядку, передбаченому чинним законодавством, яка згідно ухвали покладена на ОСОБА_1 та ФОП Федорця В.П. відповідно до рахунку та актів попереднього розрахунку вартості висновку експерта, який направляється на адресу платника (копія рахунку на адресу суду).

Ухвалою суду від 11.04.2022 зобов`язано позивача - Тіванюка Олександра Олександровича та відповідача - Фізичну особу-підприємця Федорця Владислава Петровича - здійснити оплату за проведення судової експертизи по 50% (по 3 020,32 грн.) в строк до 26.04.2022.

При виготовленні ухвали господарського суду від 11.04.2022 було допущено описку в описовій та резолютивній частинах, а саме, вказано: здійснити оплату судової експертизи по 50% (по 3 020,32 грн.), тоді як потрібно було вказати: здійснити оплату судової експертизи по 50% (по 6 040,64 грн.).

Ухвалою від 27.04.2022 виправлено описки, допущені в описовій та резолютивній частинах ухвали від 11.04.2022, зазначивши вірну суму вартості експертизи - по 6 040,64 грн.

Викладено перший абзац резолютивної частини ухвали від 11.04.2022 в наступній редакції:

"Зобов`язати позивача - Тіванюка Олександра Олександровича та відповідача - Фізичну особу-підприємця Федорця Владислава Петровича - здійснити оплату за проведення судової експертизи по 50% (по 6 040,64 грн.) в строк до 26.04.2022.".

Зобов`язано сторін надати докази оплати вартості експертизи до 25.05.2022.

01.11.2022 справа № 904/8341/21 повернулась до суду без проведення експертизи у зв`язку із неоплатою відповідачем 50% вартості експертизи в розмірі 6 040,64 грн.

Ухвалою від 04.11.2022 поновлено провадження у справі № 904/8341/21 та призначено до розгляду в засіданні на 21.11.2022.

21.11.2022 сторони в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач направив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Ухвалою від 21.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.12.2022.

13.12.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

13.12.2022 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки на умовах товарного кредиту №01/05 від 23.05.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 166 046,34 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, зазначив, що спірний договір, специфікація № 2 від 23.05.2019 та видаткова накладна №000003 від 23.05.2019 ним не підписувались.

Відповідач зазначив, що, оскільки договір поставки на умовах товарного кредиту № 01/05 від 23.05.2019 та додатки до нього ним не підписувались та не завірені печаткою, оскільки відповідач її використовує, то він вважає даний договір неукладеним.

ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ ПОЗИВАЧА.

Позивач відхиляє доводи Відповідача про те, що договір поставки на умовах товарного кредиту №01/05 від 23.05.2019 не укладався сторонами, оскільки постачальник за договором поставки згідно видаткової накладної №000003 від 23.05.2019 здійснив поставку товару покупцю на загальну суму 166 046,34 грн. Жодних претензій щодо якості поставленого товару і щодо оформлення видаткової накладної відповідачем не заявлялось.

Отримання товару відповідачем за відповідним договором поставки безпосередньо свідчить про факт укладання та виконання сторонами спірного договору.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору, природа договору, строк поставки товару, факт поставки товару, строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Як зазначає позивач, між Тіванюком Олександром Олександровичем (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Федорцем Владиславом Петровичем (далі - покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № 01/05 від 23.05.2019 (далі - договір).

Суд зазначає, що додана до позовної заяви копія договору поставки на умовах товарного кредиту № 01/05 від 23.05.2019 та специфікація №2 від 23.05.2019 не мають підпису відповідача та останній заперечував укладення даного договору.

Верховний суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставнини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного суду від 02.10.2018 у справі № 910/18035/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Отже, зважаючи на відсутність підпису відповідача на спірному договорі, суд зазначає, що договір поставки на умовах товарного кредиту № 01/05 від 23.05.2019 є неукладеним.

Матеріали справи містять видаткову накладну № 000003 від 23.05.2019, яка містить посилання в розділі підстава: договір № 01/05 від 23.05.2019, яка місить підписи сторін.

Відповідачем також заперечувалось підписання вказаної видаткової накладної з приводу чого в процесі розгляду справи призначалась судова почеркознавча експертиза у справі № 904/8341/21 проведення якої доручалось експертам Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експерти, оплату якої покладено порівну на сторін у справі.

Ухвалою суду від 11.04.2022 зобов`язано позивача - Тіванюка Олександра Олександровича та відповідача - Фізичну особу-підприємця Федорця Владислава Петровича - здійснити оплату за проведення судової експертизи по 50%, а саме по 6040,64 грн..

В свою чергу, позивач надав докази оплати 50% вартості експертизи, що підтверджується платіжними дорученнями № Р24АС4714 від 22.04.2022 на суму 3020,32 грн. та № Р24АС4792 від 23.05.2022 на суму 3020,32 грн.(а.с. 125, 146).

Відповідач же доказів оплати вартості експертизи в розмірі 6040,64 грн. не надав, у зв`язку з чим справа повернута до суду експертною установою без виконання експертизи.

Частиною 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Таким чином, розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами статті 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 стаття 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Згідно статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу; у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу; якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи (видатковою накладною №000003 від 23.05.2019) підтверджується постачання товару на суму 166 046,34 грн., докази оплати вартості товару на вказану суму відсутні.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів на підтвердження оплати вартості поставленого позивачем товару відповідачем не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 166 046,34грн.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

За змістом ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Поряд із цим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2022 призначено у справі 904/8341/21 судову почеркознавчу експертизу.

На виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2022 до суду 31.02.2022 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли рахунки на оплату вартості експертизи № 116 від 16.02.2022 на суму 6 040,64 грн. на ім`я ОСОБА_2 та № 117 від 16.02.2022 на суму 6 040,64 грн. на ім`я ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що відповідно до платіжних доручень № Р24АС4714 від 22.04.2022 на суму 3020,32 грн. та № Р24АС4792 від 23.05.2022 на суму 3020,32 грн.(а.с. 125, 146), позивач сплатив на рахунок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз грошові кошти за проведення експертизи у розмірі 6 040,64 грн.

Відтак, оскільки, матеріали справи містять належні докази на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з проведенням експертизи - платіжні доручення № Р24АС4714 від 22.04.2022 на суму 3020,32 грн. та № Р24АС4792 від 23.05.2022 на суму 3020,32 грн., такі витрати покладаються на відповідача за правилами ст. 129 ГПК України.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Федорця Владислава Петровича про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту у розмірі 166 046, 34 грн. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федорця Владислава Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) основного боргу у розмірі 166 046,34 грн, 2 490,70 грн. витрат на сплату судового збору, 6 040,64 грн. витрат за проведення експертизи, згідно рахунку № 117 від 16.02.2022, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко