ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. Справа №914/966/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області (вх. суду від 16.08.2022 №01-05/2027/22)

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2022 (повний текст складено 25.07.2022, суддя Петрашко М.М., м.Львів)

у справі № 914/966/22

за позовом Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості

до відповідача Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області

про стягнення 70 836,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У травні 2022року Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Дрогобицької районної державної адміністрації про стягнення 70 836,91 грн, були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що під час перебування на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості, ОСОБА_1 як безробітня отримала допомогу по безробіттю в сумі 70 836,91 грн за період з 29.01.2020 по 28.01.2021. На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді спеціаліста відділу містобудування та архітектури управління розвитку територій та інфраструктури з 01.01.2020. У зв`язку з чим, на підставі ст. 23, 34, 35, 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач вважає, що допомога по безробіттю, яка була виплачена ОСОБА_1 в сумі 70 836,91 грн підлягає поверненню.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.07.2022 у справі № 914/966/22 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 70 836,91 грн заборгованості по виплаченій сумі забезпечення безробітній ОСОБА_1 , яку поновили на роботі за рішенням суду, та 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням скасовано наказ про звільнення працівника, який став підставою для втрати заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, а тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до статей 34 та 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Дрогобицька РДА не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що наказом Дрогобицької районної державної адміністрації №74-К від 06.07.2021 ОСОБА_1 на підставі рішення суду було поновлено на роботі та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу без урахування суми допомоги по безробіттю є переплатою коштів для Дрогобицької районної державної адміністрації. Скаржник вважає, що сплачені кошти як допомога по безробіттю мають бути стягнені саме з ОСОБА_1 . Також скаржник зазначає, що з огляду на відсутність асигнувань виплата Дрогобицькому міськрайонному центру зайнятості коштів, сплачених ОСОБА_1 за час її перебування на обліку в центрі зайнятості за період з 29.01.2020 по 28.01.2021 є неможливою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні висновкам місцевого господарського суду, що викладені в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та ухвалено здійснити розгляд справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/869/20 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20, наказом Дрогобицької районної державної адміністрації від 26.12.2019 №177-К-1 ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату 31.12.2019 на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

ОСОБА_1 з метою пошуку роботи звернулась до Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості, якій відповідно до вимог чинного законодавства про зайнятість населення та на підставі поданої нею заяви про надання статусу безробітного від 29.01.2020 було надано статус безробітної з 29.01.2020 (наказ від 03.02.2020 №НТ 200203), та призначено виплату допомоги по безробіттю з 05.02.2020 відповідно до поданої заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 29.01.2020 (наказ від 05.02.2020 №НТ200205).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької районної державної адміністрації від 26.12.2019 №177-К-1 "Про звільнення ОСОБА_1 " в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації, у зв`язку із скороченням чисельності та штату 31.12.2019 на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу"; поновлено ОСОБА_1 на роботі в Дрогобицькій районній державній адміністрації Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури з 01.01.2020; вирішено стягнути з Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 100 750,04 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Вказаним рішенням суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 також вирішено, зокрема, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Дрогобицькій районній державній адміністрації Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 апеляційну скаргу Дрогобицької районної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 залишено без змін.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви про припинення реєстрації від 28.01.2021 її було знято з обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості та припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ від 28.01.2021 №НТ210128).

Як вбачається із довідки Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості від 05.05.2022, за період перебування на обліку у Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 28.01.2021 отримала 70836,91 грн. допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказу голови Дрогобицької районної державної адміністрації №74-К від 06.07.2021 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суд від 21.12.2020 у справі №380/869/20 ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді спеціаліста відділу містобудування та архітектури управління розвитку територій та інфраструктури з 01.01.2020.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.12.2021 №06-897/21 про необхідність повернення йому протягом 15 календарних днів з дня отримання цієї претензії грошових коштів в сумі 70836,91 грн у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 28.01.2021 допомоги по безробіттю та у зв`язку з поновленням її за рішенням суду на посаді головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури управління розвитку територій та інфраструктури Дрогобицької райдержадміністрації.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з положеннями частини 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 8 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом (ст. 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 вищезазначеного Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 до 26.12.2019 працювала на посаді головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури та отримував заробітну плату саме в цій установі.

Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості в період з 29.01.2020 по 28.01.2021 виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 70 836,91 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької районної державної адміністрації від 26.12.2019 №177-К-1 "Про звільнення ОСОБА_1 " в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації, у зв`язку із скороченням чисельності та штату 31.12.2019 на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу"; поновлено ОСОБА_1 на роботі в Дрогобицькій районній державній адміністрації Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури з 01.01.2020.

Частиною 1 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За приписами ч. 4 ст. 35 названого Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Прийнятим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 визнано незаконним звільнення, яке було підставою для втрати ОСОБА_1 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю та поновлено на посаді.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" закріплено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судами встановлено, що Дрогобицька РДА є роботодавцем ОСОБА_1 в розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а тому на неї покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Таким чином, законодавством передбачено право позивача стягувати з відповідача суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок відповідача як роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази умисного невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними.

Враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, було поновлено на посаді ОСОБА_1 через незаконність її звільнення, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітній ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Суд апеляційної інстанції відхиляє заперечення скаржника про неприпустимість одночасного стягнення з нього суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суми виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки на його переконання це є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення, враховуючи наступне.

Вартість соціальної допомоги по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості - робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ОСОБА_1 , підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, здійснені (чи мають бути здійснені) ОСОБА_1 . Дрогобицькою РДА на підставі рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед громадянкою ОСОБА_1 є різними, що не суперечить приписам ст. 61 Конституції України. Стягнення на користь особи заробітної плати за час вимушеного прогулу жодним чином не впливає на виплату допомоги по безробіттю.

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №380/869/20 визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 , який став підставою для втрати ним заробітної плати, що в подальшому призвело до надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, кошти в сумі 70 836,91грн слід стягувати саме з відповідача (скаржника). Положеннями ст. ст. 34, 35 вищезазначеного Закону, передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Посилання апелянта на відстунітсь бюджетних асигнувань колегія суддів також відхиляє та зазначає, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2022 у справі № 914/966/22 - ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області (вх. суду від 16.08.2022 №01-05/2027/22) - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2022 у справі № 914/966/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок оскарження постанови передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

5.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий-суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

Якімець Г.Г.