СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Харків Справа № 922/4601/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Харченко К.С., на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1033763 від 19.01.21; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ № 000476 від 17.01.18 (в залі суду);

від відповідача - адвокат Сільченко Т.І., на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1109499 від 07.12.22; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 2058 від 22.12.16 (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» (вх. №1258 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 (дата складання повного тексту ухвали 08.11.2022, суддя Жигалкін І.П.)

у справі № 922/4601/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", м. Київ,

до Фізичної особи Комарова Валерія Анатолійовича , м. Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи Комарова Валерія Анатолійовича заборгованості у розмірі 174464,33 грн, яка виникла на підставі договору оренди № К68/Х-1 від 14.01.2019, з яких заборгованість з оплати орендної плати - 132770,30 грн, заборгованості з оплати експлуатаційних витрат в сумі 41694,03 грн, а також судовий збір в розмірі 2616,95 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 у справі №922/4601/21 закрито провадження у справі.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що:

- судом встановлено, що через введення на території України карантину у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19 відповідач фактично припинив здійснювати підприємницьку діяльність з березня 2020 року, а 06.10.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис щодо припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Комарова Валерія Анатолійовича, тому даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

- позивачем при звернені до суду належним чином визначений суб`єктний склад на захист своїх інтересів, проте внаслідок того, що відповідач припинив свою діяльність саме з 06.10.2020, а фактично не мав змогу здійснювати підприємницьку діяльність в орендованому приміщенні з 17.03.2020, тобто до звернення з позовом, вказане призвело до процесуального обов`язку суду у застосуванні відповідної норми п. 6 ч. 1 ст. 231ГПК України

- даний спір відноситься до загальної юрисдикції, оскільки позивачем не доведено підстав невиконання умов договору відповідачем у статусі ФОП, а отже, відносини, які склалися на момент оспорюваного періоду, регулюються загальними засадами цивільного законодавства, а не господарського.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона Компані», з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі №922/4601/21 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» посилалось на наступне:

- висновок суду, що фактично фізична особа не займалася підприємницькою діяльністю з 17.03.2020, є безпідставними, оскільки договір оренди між сторонами спору укладався з господарською метою, з відповідним суб`єктним складом сторін господарських правовідносин, та у період наявності у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності;

- запис про припинення статусу фізичної особи-підприємця Комарова Валерія Анатолійовича вчинений лише 06.10.2020, натомість спірний період виникнення заборгованості має місце з 24.10.2019, тобто на час здійснення відповідачем господарської діяльності;

- викладений судом першої інстанції висновок щодо непідсудності даного спору судам господарської юрисдикції не відповідає висновкам сталої судової практики, зокрема, викладеним, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 13.02.2019 у справі №9190/8729/18, від 05.06.2019 у справі №904/1083/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 для розгляду справи №922/4601/21 визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 у справі №922/4601/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» (вх. №1258 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі № 922/4601/21; призначено справу до розгляду на "15" грудня 2022 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 131; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; встановлено відповідачу строк до 12.12.2022 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів позивачу в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк до 12.12.2022 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4601/21; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

Також судом апеляційної інстанції розміщено повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада».

12.12.2022 до Східного апеляційного господарського суду від Комарова Валерія Анатолійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити у їх задоволенні, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

Власна правова позиція Фізичної особи Комарова Валерія Анатолійовича зумовлена тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо непідсудності даного спору судам господарської юрисдикції, оскільки відповідач не міг здійснювати господарську діяльність з 17.03.2020 у зв`язку з введенням на території України карантину через поширення хвороби COVID-19, неможливістю провадження такої діяльності за місцезнаходженням об`єкту оренди та припинення статусу фізичної особи-підприємця з 06.10.2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №922/4601/21, зокрема, задоволено клопотання Комарова Валерія Анатолійовича про участь його представника, адвоката Сільченко Тетяни Іванівни, у судовому засіданні, призначеному в залі судових засідань № 131 на "15" грудня 2022 р. о 10:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів особи, яка подала вказану заяву.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі №922/4601/21 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити у їх задоволенні, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» та Фізичною особою-підприємцем Комаровим Валерієм Анатолійовичем було укладено договір оренди приміщення №К68/Х-1, розташованого в будівлі торгово-розважального центру «Караван» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 7.

У відповідності до умов наведеного договору:

- орендодавець зобов`язується передати в оренду приміщення, яке знаходиться у торговому центрі, а орендар зобов`язується прийняти, оплатити орендну плату і повернути приміщення орендодавцю на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору);

- з метою дотримання впорядкованого систематизованого призначення приміщень торгового центру, зручного для відвідувачів, орендар зобов`язаний використовувати приміщення винятково для здійснення діяльності, передбаченої в торговому профілі (додаток В до цього договору) (п.4.1 договору);

- цей договір набуває чинності з моменту його укладення та закінчується в останній день строку оренди; закінчення чи дострокове припинення строку дії договору не звільнює сторін від виконання зобов`язань, а також від відповідальності за порушення договору, якщо такі зобов`язання чи порушення виникли чи сталися під час дії договору; в цілях цього договору датою початку є 26.01.2019; строк оренди становить 365 календарних днів та починає обчислюватися з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення ( п. п. 6.1, 6.3, 6.4 договору);

- орендар зобов`язаний оплачувати основну орендну плату в розмірі і в строки, які визначені в цьому договорі (п. 8.1 договору);

- орендар використовує приміщення для продажу продуктів спортивного харчування (додаток В - Торговий профіль орендаря. Дозвільне використання Приміщення).

Договір підписаний представником позивача та відповідачем.

20.12.2019 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди від 14.01.2019 №К68/Х-1, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 6.4 договору в наступній редакції: «Строк оренди становить 730 календарних днів та починає обчислюватися з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення».

Отже, сторонами спору було погоджено строк дії договору оренди приміщення до 26.01.2021.

26.01.2019 сторонами спору складений та підписаний акт прийому-передачі приміщення до договору оренди від 14.01.2019 №К68/Х-1, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування (оернду) приміщення, площею 6,00кв.м, розташоване в будівлі торгово-розважального центру за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7.

Згідно з інформацією, викладеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.10.2020 підприємницьку діяльність ФОП Комарова В.А. припинено.

Позивачем здійснений розрахунок заборгованості за період з 24.01.2019 по 06.11.2020.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Комарова В.А. заборгованості за договором оренди приміщення №К68/Х-1 від 14.01.19 в сумі 174 464,33 грн, з яких: прострочена заборгованість з оплати орендної плати - 132 770,30 грн, прострочена заборгованість з оплати експлуатаційних витрат 41 694,03 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі №922/3292/21 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" у задоволені заяви про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи Комарова В.А. 174 464,33 грн; роз`яснено заявнику право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Так, судом першої інстанції в наведеній ухвалі зазначено, що оскільки заявлений боржник не має статусу фізичної особи-підприємця суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" у задоволені заяви про видачу судового наказу та повідомляє, що заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку до фізичної особи Комарова В.А. , оскільки вимоги про стягнення боргу стосуються періоду діяльності вказаної особи в статусі фізичної особи-підприємця.

Вказана ухвала набрала законної сили та є чинною.

Звертаючись до господарського суду Харківської області з позовом у справі №922/4601/21, позивач зазначав про належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про закриття провадження у справі через непідсудність даного спору судам господарської юрисдикції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Вказаний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18, а також, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.08.2022 у справі №904/1760/21.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, які не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

У пунктах 4.17. - 4.23 постанови від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, а також у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 724/38/18, а також підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Тобто суду у даній справі необхідно було встановити наявність/відсутність між сторонами саме господарських правовідносин, а саме: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що питання встановлення факту невиконання або неналежного виконання сторонами договору оренди приміщення взятих на себе зобов`язань, причин їх виникнення та визначення обставин можливості або неможливості використання наймачем орендованого майна, не є предметом апеляційного перегляду ухвали про закриття провадження у справі.

Аналіз предмету та підстав виникнення позову свідчить, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» звернулось до господарського суду із матеріально-правовими вимогами до відповідача як до фізичної особи, оскільки: (1) спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням сторонами взятих на себе зобов`язань за договором оренди, укладеного з метою здійснення відповідачем як фізичною особою-підприємцем господарської діяльності з торгівлі; (2) період виникнення заборгованості, заявлений позивачем, охоплює період часу, за яким договір оренди був діючим у відповідності до умов укладеної між сторонами спору додаткової угоди до договору; (3) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до 06.10.2020, тобто у період, яким охоплюються позовні вимоги, містився запис про реєстрацію Комарова В.А. як фізичної особи-підприємця; (4) на час звернення з позовом відповідач втратив статус фізичної особи-підприємця, однак зобов`язання з оплати виниклої заборгованості за договором оренди, укладеного з позивачем, не припинилися.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що матеріалами справи доведено виникнення між сторонами спору господарських правовідносин та наявності відповідного спору про право, наявності у відповідача станом на момент укладення договору оренди приміщення та у заявлений позивачем період статусу фізичної особи-підприємця як учасника господарських правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов невірного висновку про непідвідомчість даного спору судам господарської юрисдикції та наявності підстав для закриття провадження у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та є підставою для його скасування.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та беручи до уваги, що місцевим господарським судом було допущено порушення норм процесуального права та постановлено ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі №922/4601/22 слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, 271, п.6 ч.1 ст. 275, ст. ст. 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона Компані» (вх. №1258 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі №922/4601/21 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 03.11.2022 у справі №922/4601/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.12.2022

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко