ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/271/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм"

на рішення Господарського суду Одеської області від „09 серпня 2022, повний текст якого складено та підписано „11 серпня 2022р.

у справі № 916/271/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ"

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм"

про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" заборгованості за спожиту електричну енергію за розрахунковий період липня місяця 2019 року у розмірі 192344,90 грн. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сауспальм» заборгованості за спожиту електричну енергію за розрахунковий період липня місяця 2019 року у розмірі 192 344, 90 грн. в редакції позовної заяви від 07.02.2022р. №06/02-265/1,

головуючий суддя Демешин О.А.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" про стягнення заборгованості у розмірі 192 344, 90грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії в частині повної та своєчасної сплати вартості спожитої у липні 2019 року електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.08.2022року у справі №916/271/22 (суддя Демешин О.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" 192 344, 90 грн. боргу та 2885,17 грн. судового збору. У задоволені позову в частині позовних вимог до ТОВ «Рубікон-II» про стягнення 192 344, 90 грн. відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що новий власник несе відповідальність щодо оплати за поставлену електричне енергію з моменту "отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта", відповідно до цього моменту старий власник "зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.". А у зв`язку з тим, що 21.06.2019 року фактичне документальне підтвердження факту зміни власника є укладення між ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та ТОВ "Сауспальм" Договору № 06-1516-ПВЦ про постачання електричної енергії споживачу, суд дійшов висновку, що у останнього виник обов`язок щодо оплати за спожиту за липень 2019 електричної енергії.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин , просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.08.2022 року по справі №916/271/22 та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог до ТОВ "Сауспальм" про стягнення 192 344,90 грн.

Скаржник зазначає, що товариство, як новий власник нерухомого майна, не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, оскільки не брало на себе обов`язку з їх сплати.

Зокрема, апелянт вказує, що ТОВ «Рубікон-II» приєдналось до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу на умоваї запропонованих ТОВ «ООЕК» шляхом підписання заяви-приєднання від 20.12.2018.

Відповідно до якої ТОВ «ООЕК» продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок за адресою: 15 км шляху Одеса-Київ, ЕІС код точки 62Z0G, а ТОВ «Рубікон-II» оплачує ТОВ «ООЕК» вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежи згідно з умов цього договору. Так після вищезазначеного ТОВ «ООЕК» було виставлено ТОВ «Рубікон-II» рахунок-фактура №0639/1 від 23.07.2019р. на суму 192344,90 грн.

Окрім зазначеного та відповідно до п. 10 додатку №2 до договору №06-39 від 01.01.2019 договір укладався строком до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків, договір діє до повного їх виконання.

Вищезазначене підтверджує позивач в позовній заяві та в додатках до неї, додавши копію заяви-приєднання від 20.12.2018р.

На думку скаржника, ТОВ «Рубікон-II» надавши підписану заяву-приєднання, засвідчило вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору з усіма додатками), що є публічним договором та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до його умов.

Таким чином, скаржник зазначає, що факт укладання договору підтверджується діями, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, було підписано заяву-приєднання та здійснювалось споживання електричної енергії.

У зв`язку із цим, на думку апелянта, постачальник за вказаним договором не має права вимагати від ТОВ "Сауспальм" будь-якої іншої плати за спожиту електричну енергію, що не визначена у договорі.

Отже, ТОВ "Сауспальм" не повинно відповідати за пред`явленим позовом, за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі.

Тому жодні вимоги про нібито існуючу заборгованість та обов`язок ТОВ "Сауспальм" щодо його сплати є безпідставним.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 09.08.2022 року у справі № 916/271/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на рішення Господарського суду Одеської області від „09 серпня 2022, повний текст якого складено та підписано „11 серпня 2022р. у справі № 916/271/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

08.11.2022 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" у справі №916/271/22 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.08.2022 у справі 3916/271/22 без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом, на виконання Закону України «Про ринок електричної енергії», під час здійснення - заходів з відокремлення оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Одесаобленерго» від постачання електричної енергії - було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія», з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам.

Абз. 1-8 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» (зі змінами від 23.11.2018) визначені наступні вимоги стосовно діяльності нового (відокремленого) постачальника електричної енергії: «... під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, ... здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії;

На виконання вищенаведених вимог законодавства, постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р. ТОВ «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частині 6 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

22.04.2009 р. між АТ «Одесаобленерго», яке здійснювало діяльність на підставі ліцензії на постачання електроенергії за регульованим тарифом, та ТОВ «Рубікон-ІІ» (відповідач-1) було укладено договір про постачання електричної енергії № 39 за об`єктом «Кемпинг» 15- км шляху Одеса-Київ, відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії продає електроенергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього Договору.

Відповідно до п.9.4 цього Договору, останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії бо перегляд його умов.

В наступному, за наявною інформацією у ТОВ «ООЕК» 20.12.2018 р. між АТ «Одесаобленерго» та ТОВ «Рубікон-ІІ» було підписано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача за адресою: ТП-672, 15 км шляху Одеса-Київ, ЕІС - код точки 62Z40G на умовах раніше укладеного договору про постачання електричної енергії.

В порядку визначеному положеннями ПРРЕЕ, зокрема п. 8 постанови НКРЕК4 № 312 від 14.03.2018 р. ТОВ «Рубікон-ІІ» приєдналось до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу №39 на умовах запропонованих TOB «ООЕК», шляхом підписання заяви-приєднання від 20.12.2018 р.

Умовами договору про постачання електричної енергії споживачу, до якого приєднався ТОВ «Рубікон-ІІ» передбачено, що ТОВ «ООЕК» продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок за адресою: 15 км шляху Одеса-Київ, ЕІС - код точки 62Z40G, а споживач оплачує ТОВ «ООЕК» вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Позов до ТОВ «Рубікон-ІІ» ґрунтується на тому, що за даними АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (стара назва АТ «Одесаобленерго») за розрахунковий період липня 2019 р. по точці комерційного обліку за об`єктом: 15 км шляху Одеса-Київ, ЕІС код точки 62Z40G було спожито 100502 кВт/год., загальною вартістю 192344,90 грн. у т.ч. ПДВ. На вказану суму ТОВ «Рубікон-ІІ» був виставлений рахунок-фактура № 06-39/1 від 23.01.2019 р., який був отриманий 22.08.2019 р. Проте, ТОВ «Рубікон» не було виконано свої зобов`язання щодо повної та своєчасно оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку із чим, на думку позивача, у відповідача-1 виникла заборгованість у розмірі 192344,90 грн.

Пізніше, у зв`язку із зміною власника на вказане нерухоме майно було переукладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема, було укладено договір №1516 від 15.06.2019р. між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та новим власником ТОВ «Сауспальм» (відповідач-2) за об`єктом споживача, ЕІС - код точки 62Z40G, який розташований адресою: ТП-672, 15 км шляху Одеса-Київ. При цьому, згідно даних, наведених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за об`єктом постачання, який розташований адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Нерубайське, 15 км. шляху Одеса-Київ, починаючи з 06.03.2018 року право власності на даний об`єкт зареєстрований за ТОВ «Сауспальм» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи факт укладання договору між споживачем та Оператором системи розподілу, між ТОВ «ООЕК» та ТОВ «Сауспальм» № 06-1516-ПВЦ було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу, згідно умов якого ТОВ «ООЕК» продає електричну енергію на об`єкт: 15 км тр. Одеса-Київ, ЕІС - код точки 62Z40G Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.

Окрім цього, ТОВ «Сауспальм» було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, згідно якої початок постачання електричної енергії визначено з 21.06.2019 року.

Позов до відповідача-2 ґрунтується на тому, що оскільки позивач отримав інформацію про те, що ТОВ «Сауспальм» є власником об`єкту, на який здійснювалось постачання електричної енергії, ще з 06.03.2018 року, ТОВ «ООЕК» було направлено на адресу ТОВ «Сауспальм» претензію та рахунок-фактуру щодо оплати заборгованості за липень 2019 р. на суму 192 344,90 грн., натомість ТОВ «Сауспальм» надало відповідь №14/30 від 28.12.2021р. на вказану претензію ТОВ«ООЕК» у якій зазначило, що рахунок на оплату заборгованості за об`єктом постачання направлено помилково, оскільки договірні відносини між ТОВ «ООЕК» та ТОВ «Сауспальм» існують на підставі договору №1516, а не №39 укладеного із ТОВ «Рубікон-ІІ». Проте, ТОВ «Сауспальм», як власником майна, не було погашено вказану заборгованість, у зв`язку із чим, на думку позивача, у відповідача-2 виникла заборгованість у розмірі 192344,90 грн.

Предметом позову у справі № 916/271/22 є наявність або відсутність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" вартості спожитої у липні 2019 року електричної енергії у розмірі 192 344, 90грн.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Закон, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище є Закон України "Про ринок електричної енергії" (далі ЗУ "ПРЕЕ").

Пунктом 14 ч. 1, ст. 4 ЗУ "ПРЕЕ" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами 1, 2 ст. 56 ЗУ "ПРЕЕ" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктом 10 ч. 7 ст. 56 ЗУ "ПРЕЕ" передбачено, що умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються: строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору;

Згідно пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 57 ЗУ "ПРЕЕ" електропостачальник зобов`язаний: дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів.

Відповідно ст. 58 ЗУ "ПРЕЕ" споживач має право: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

А згідно ч. 3 тієї ж статті споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Частиною 4 ст. 59 ЗУ "ПРЕЕ" визначено, що до припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору.

Частинами 1, 2, 4, 9 ст. 72 ЗУ "ПРЕЕ" передбачено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.

При цьому, відповідно ч. 1 ст. 75 ЗУ "ПРЕЕ" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року N 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі Постанова НК № 312), якою, зокрема, визначено наступне:

4.1. Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

4.27. У разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.

Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.

У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.

Отже, як вірно вказано господарським судом, незалежно від дати фактичної заміни власника об`єкта, новий власник несе відповідальність щодо оплати за поставлену електричне енергію з моменту "отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта", відповідно до цього моменту старий власник "зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів."

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, 21.06.2019 року між ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та ТОВ "Сауспальм" було укладено Договір № 06-1516-ПВЦ про постачання електричної енергії споживачу.

Листом за № 101/29/03-1016 від 02.03.2020р. АТ «Одесаобленерго» підтвердило, що на об`єкті ТП-672км траси Одеса-Київ в липня 2019р. було спожито 100502кВт/год електричної енергії. Хоча у вказаному листі містяться відомості, що вказана електроенергія була спожита ТОВ «Рубікон-II», слід зазначити, що власником об`єктів нерухомості за вказаною адресою станом на липень 2019р. і споживачем електроенергії, в розумінні вищенаведених положень законодавства України - вже було ТОВ "Сауспальм".

Колегією суддів відхиляють доводи апелянта, що ТОВ "Сауспальм", як новий власник нерухомого майна, не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, оскільки не брало на себе обов`язку з їх сплати, оскільки починаючи з 01.10.2019 до ТОВ «Сауспальм» перейшли всі права та обов`язки споживача, передбачені умовами договору про постачання електричної енергії, укладеного між ТОВ «ООЕК» та ТОВ «Рубікон-II».

Отже, як було вірно встановлено судом першої інстанції, саме ТОВ «Сауспальм» здійснював споживання електричної енергії у спірний період липня 2019 року.

Не заслуговують на уваги також доводи скаржника відносно того, що умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018р., не було передбачено обов`язку нового власника погашати борги попереднього власника.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ТОВ «ООЕК» є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у липні 2019 року, яка утворилась після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу та після переходу права власності на об`єкт нерухомості до ТОВ «Сауспальм».

З огляду на наведене колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що місцевим господарським судом неповністю встановлено всі обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянт не довів суду належними доказами по справі відсутність у нього заборгованості за отриману електроенергію в спірний період за договором, який не був розірваний сторонами у встановленому чинним законодавством України порядку або не визнаний недійсним

Враховуючи викладене, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення у даному випадку відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.08.2022 року у справі №916/271/22 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 09.08.2022 у справі №916/271/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

26.12.2022р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький