ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Справа № 915/1838/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Жиган А.О.

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

від відповідача (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольшанське" (21000, вул. Горького, 25 А, м. Немирів, Вінницька область; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ферма "Соболівка" (54029, вул. 8 Березня, 34 А, м. Миколаїв; )

про: стягнення 1099779,09 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ольшанське" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 16.12.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ферма "Соболівка", в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 1099779,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БІО ферма "Соболівка" самовільно зайняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Ольшанське" на праві оренди земельні ділянки, загальною площею 30,6494 га, що завдало позивачу матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 1099779,09 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву б/н від 16.12.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольшанське" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду від 28.12.2021 була направлена на електронну адреса позивача 31.12.2021.

10.01.2022 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків б/н від 16.12.2021.

Ухвалою суду від 17.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 21 лютого 2022 року. Запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано прокурору та позивачу в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ч. 3-6 ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 21.02.2022 занесену до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання на 22 березня 2022 року об 11 год. 00 хв.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 22 березня 2022 року об 11 год. 30 хв., не відбулось у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 № 12/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 26 липня 2022 року.

Суддя Семенчук Н.О. у період з 15.08.2022 по 07.10.2022 перебувала на лікарняному.

Ухвалою суду від 19.10.2022 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 17 листопада 2022 року о 10 год. 00 хв.

15.11.2022 позивач засобами електронного зв`язку до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому просить суд судове засідання у господарській справі №915/1838/21 здійснювати без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.11.2022 занесену до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу №915/1838/21 до судового розгляду по суті на 08 грудня 2022 року.

Поштові відправлення з ухвалою суду від 17.01.2022 про відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 21.02.2022, ухвалою від 19.10.2022, ухвалою від 17.11.2022 направлені на адресу відповідача, яка зазначена на сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надіслані відповідачу копії ухвали суду від 17.01.2022, від 21.02.2022, від 19.10.2022, від 17.11.2022 повернулись до суду з зазначенням причин невручення адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця, зокрема, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) (п. 5 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону).

Якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвали Господарського суду Миколаївської області 17.01.2022, від 21.02.2022, від 19.10.2022, від 17.11.2022 були оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України).

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

39 сесією 7 скликання Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області прийнято рішення №111 від 18.12.2019 «Про погодження передачі в оренду земельних ділянок, що входять до складу спадщини та перебувають в управлінні Соболівської сільської ради». Згідно якого, з метою врегулювання суспільних відносин з приводу забезпечення утримання, догляду, учинення інших фактичних та юридичних дій, підтримання в належному стані та ефективного використання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства, власники яких померли і на які ніхто із спадкоємців не претендує з будь-яких причин (у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадщину, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини), враховуючи клопотання товариства, вирішили передати в оренду ТОВ «Ольшанське» на строк до 2031 року до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою земельні ділянки відповідно до Додатку. Укласти відповідні договори оренди із ТОВ «Ольшанське», у відповідності до вимог чинного законодавства, здійснити реєстрацію речового права права оренди.

Як зазначає, позивач внаслідок укладених договорів оренди ТОВ «Ольшанське» отримало право оренди земельними ділянками з кадастровими номерами:

:07:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:07:000:0037 :07:000:0041 :06:000:0156 :06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0129 .:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0020 :03:000:0013 :07:000:0020 :06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0200:10:000:0800:06:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:06:000:0800:07:000:0800:07:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:07:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:06:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:05:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0800:03:000:0022 :03:000:0016 :10:000:0220 :10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:05:000:0200:05:000:0200:06:000:0200:07:000:0200:08:000:0200:08:000:0200:09:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:07:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:05:000:0200:05:000:0200:05:000:0200:06:000:0200:07:000:0200:08:000:0200:08:000:0200:09:000:0200:10:000:0200:10:000:0198 :08:000:0117 :10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:10:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:11:000:0200:05:000:0200:05:000:0200:06:000:0200:07:000:0200:07:000:0200:08:000:0200:08:000:0200:10:000:0183 :10:000:0186 :10:000:0199.

Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області видано наказ №691-ДК від 11.08.2020 року «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» згідно якого, відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 року №53) та на підставі листа ТОВ «Ольшанське» вих. 21/07-3 від 21.07.2020 року, зазначено здійснити державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості грунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с.29).

На виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №691-ДК від 11.08.2020 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Горбатюком Олександром Анатолійовичем проведено обстеження земельних ділянок, які знаходяться на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області. За результатом складено Акт обстеження земельної ділянки №691-ДК/252/АО/10/01/20 від 25.08.2020 в якому встановлено, що ТОВ «Ольшанське» використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення (неуспадковані / невитребувані частки паї) приватної форми власності за кадастровими номерами :03:000:0020 площею 2,3762 га, :03:000:0022 площею 2,3382 га, :03:000:0023 площею 2,3473 та, :03:000:0024 площею 2,3384 га, :03:000:0025 площею 2,3390 га, :06:000:0044 площею 1,0279 га, :06:000:0076 площею 3,1203 га, :06:000:0077 площею 3,4,104 га, :06:000:0082 площею 1,8281 га, :06:000:0084 площею 1,8287 га, :06:000:0130 площею 1,1055 га, :06:000:0145 площею 0,5340 га, :06:000:0067 площею 3,0377 га, :06:000:0068 площею 3,0177 га, на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Дані земельні ділянки розміщені хаотично та знаходяться в єдиному масиві земель (полів), які обробляє ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» та вирощує сільськогосподарські культури-соняшник. Крім того, перевіркою встановлено, що вищевказані земельні ділянки загальною площею 30,6494 га обробляються ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» без зареєстрованого права користування (оренди, суборенди) на дані земельні ділянки, що є порушенням ст. 125-126 Земельного кодексу України.

Також в Акті обстеження земельної ділянки №691-ДК/252/АО/10/01/-20 від 25.08.2020 року зазначено , що: «відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду, на час перевірки договору про суборенду на вищевказані земельні ділянки у ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» відсутній, що у відповідності до п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про Факт самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення (не успадкованих / невитребуваних земельних часток паїв) приватної форми власності загальною площею 30,6494 га» (а.с.30-31).

Позивач зазначає, що ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовною заявою до Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольшанське» про визнання Договорів оренди недійсними.

Рішенням Господарського суду Житомирської області по справі №906/1032/20 від 17.05.2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо ферма «Соболівка» до Романівської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольшанське» відмовлено. У вказаному рішенні зазначено, що 01.12.2016 року між Романівською районною державною адміністрацією та ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» було укладено договір оренди земельних ділянок, за п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки (невитребувані паї) реформованого КСП «Соболівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соболівської сільської ради за межами населених пунктів. Відповідно до п. 2 Договору в оренду передаються земельні ділянки загальна площа яких складає 90,5678 га, в тому числі 79,8581 га рілля, пасовища 7,9233 га, сіножаті 2,7864 га.

Позивач вказує, що внаслідок самовільного зайняття ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» протягом 2020 року належних ТОВ «Ольшанське» земельних ділянок на праві оренди, а саме: :03:000:0022|, :03:000:0022, :03:000:0023, :03:000:0024, :03:000:0025, :06:000:0044, :06:000:0076, :06:000:0077, :06:000:0082, :06:000:0084, :06:000:0130, :06:000:0145, :06:000:0067, :06:000:0068, загальною площею 30,6494 га. позивач був позбавлений можливості вирощувати та реалізувати сільськогосподарську культуру - кукурудзу, оскільки згідно довідки №15/12-1 від 15.12.2021 року та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.12.2021 року основним видом економічної діяльності ТОВ "Ольшанське" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).

Позивач вважає, що діями ТОВ "Біо ферма «Соболівка» завдано йому збитки у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) в сумі 1 099 779,09 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Біо ферма «Соболівка» про відшкодування шкоди в сумі 1 099 779,09 грн., заподіяної внаслідок самовільного зайняття та користування земельними ділянками відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельними кодексом України.

Згідно зі статтею 211 Земельного кодексу України, за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За змістом статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу положень статті 22 ЦК України, а порушення цивільного права, внаслідок якого особі завдано збитки, є підставою для їх відшкодування.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до положень частини першої статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У даній справі предметом позову є, зокрема, майнова вимога позивача про стягнення упущеної вигоди, у зв`язку з чим до предмета доказування входить, зокрема доведення позивачем фактичної наявності саме заявленої до стягнення суми, а також наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між розміром упущеної вигоди та протиправними діями відповідача.

Оцінивши наявні у справі докази суд вважає, що надані позивачем докази відносно вчинення ТОВ «Біо ферма «Соболівка» протиправних дій щодо самовільного зайняття земельних ділянок, які використовує позивач є достатніми, оскільки такі факти встановлені Актом обстеження земельної ділянки від 25.08.2020, згідно якого земельні ділянки, які належать на праві оренди ТОВ «Ольшанське» загальною площею 30,6494 га обробляються ТОВ «Біо ферма «Соболівка» за відсутності зареєстрованого права користування (оренди, суборенди).

Наведені обставини не спростовано відповідачем достовірними засобами доказування.

Тобто, позивачем доведено наявність першого елементу складу цивільного правопорушення - протиправної поведінки зі сторони відповідача.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки позивач не отримав доходів, які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Розрахунок неодержаного доходу (упущеної вигоди) додано позивачем до позовної заяви.

Позивачем визначено упущену вигоду в сумі 1 099 779,09 грн.

Розрахунок упущеної вигоди зроблено позивачем згідно статистичної інформації щодо середньої врожайності та середньої ціни реалізації кукурудзи на зерно у підприємствах Романівського району, наданої Головним управлінням статистики у Житомирській області. Так, позивач обрахував упущену вигоду наступним чином: - 30,6494 га загальна площа самовільно зайнятих ТОВ «Біо Ферма «Соболівка» земельних ділянок, що належить ТОВ «Ольшанське» на праві оренди; 77,8 ц. урожайність з 1 га зібраної площі на 2020 рік; 4612,2 грн. середня ціна реалізації з 1 т. зібраної площі на 2020 рік; 1 ц. = 0,1 т, тоді урожайність з 1 га зібраної площі за 2020 рік становить 77,8 ц. Х 0,1 = 7,78; урожайність на 2020 рік з 30,6494 га зібраної площі становить 30,6494 га Х7,78 т = 238,45 т; середня ціна реалізації на 2020 рік з 30,6494 зібраної площі становить 238,45 т Х4612,2 = 1099779,09 грн. упущена вигода.

Дана вимога позивача про стягнення упущеної вигоди базується на розрахунку можливого прибутку у разі посіву та зібрання урожаю саме кукурудзи в розмірі 238,45 т. Такий розрахунок є теоретичним, побудованим на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджений належними і допустимими доказами.

Позивачем при здійснені розрахунку суми упущеної вигоди не взято до уваги суми витрат, які він обов`язково мав би понести на вирощування, збір врожаю на цих земельних ділянках, сплату податків, орендної плати тощо.

Судом, також при розгляді даного спору враховано той факт, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів вжиття заходів, направлених на звільнення земельних ділянок (відповідної вимоги, зверненої до відповідача, звернення до суду з позовами про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок тощо). Відсутні докази здійснення активних дій та вжиття заходів на відновлення своїх прав на земельні ділянки.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неодержаний дохід (упущена вигода) у розмірі 1 099 779,09 грн. дійсно був би ним отриманий, якби відповідач не здійснював протиправних дій.

Отже, позивачем не доведено складу цивільного правопорушення для стягнення упущеної вигоди, а саме розміру упущеної вигоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача і визначеною у позові сумою збитків.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 16 496,69 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 185, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.12.2022.

Суддя Н.О. Семенчук