ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.12.2022 Справа № 914/3176/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р.,

розглянувши заяву про видачу судового наказу: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Встановив:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 9 453,46 грн.

Дослідивши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 150 цього ж кодексу передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 5 частини 2 ст.150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так, судом встановлено, що заявником не додано доказів на підтвердження факту виникнення договірних відносин щодо надання послуг з постачання теплової енергії, які заявнику необхідно було долучити до заяви про видачу судового наказу. Зокрема, заявником не долучено до заяви про видачу судового наказу, доказів приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), підписаної заяви-приєднання (як додаток до договору), доказів сплати рахунків за надані послуги. Долучення до заяви самої копії публічного договору про надання послуги з постачання теплової енергії не може свідчити про приєднання споживача до такого договору.

Таким чином, суд констатує, що заявником не долучено до заяви всіх документів, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

Крім того, у п.2 ч.2 ст.150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Розглянувши подані матеріали, суд встановив, що заявником порушено наведені вимоги, а саме не вказано ідентифікаційного коду боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що однією з вимог статті 155 Господарського процесуального кодексу України є зазначення у судовому наказі ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стягувача та боржника.

Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ст.153 цього ж кодексу, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, заява про видачу судового наказу не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.76-78, 86, 148, 150, 152-154, 232 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 9 453,46 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку і строки, передбачені ст.ст. 254-255 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Король М.Р.