РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2022Справа № 910/6842/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/6842/22

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, оф. 413; ідентифікаційний код: 41829696)

про зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін:

від позивача: Кондратенко О.В., в порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 66 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 08.04.2021, що полягає у відмові в видачі позивачу паливно-мастильних матеріалів на підставі талонів, виданих відповідно до умов вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

18.08.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6842/22, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.09.2022.

У підготовче засідання 21.09.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 21.09.2022 судом було оголошено перерву до 12.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 12.10.2022.

У підготовче засідання 12.10.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 12.10.2022 присутнім представником позивача надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2022.

У судове засідання 09.11.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У судовому засіданні 09.11.2022 судом було оголошено перерву до 07.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що судове засідання призначено на 07.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2022 було залишено позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору в розмірі 5 347,00 грн у встановленому порядку (на платіжні реквізити Господарського суду міста Києва).

18.11.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 продовжено розгляд справи № 910/6842/22.

У судове засідання 07.12.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.12.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (учасник) було укладено Договір № 66 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується у 2021 році поставити замовнику товар код 09130000-9 згідно ДК 021:2015 Нафта і дистиляти, а саме: бензин А-92, бензин А-95, дизельне пальне, а замовник зобов`язується прийняти товар від учасника та оплатити їх вартість на умовах даного Договору.

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товарів погоджуються сторонами у рахунку на оплату, видатковій накладній, та/або в специфікації до Договору (п. 1.2 Договору).

У п. 3.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 06.12.2021 до Договору, визначено його ціну, яка складає 1 901 460,00 грн.

У Специфікації, яка є Додатком до Додаткової угоди № 4 від 06.12.2021 до Договору, визначено асортимент товару, його кількість і ціну.

Відповідно до п. 5.1 Договору після погодження сторонами асортименту, об`єму та ціни товарів учасник передає замовнику за накладною талони на товар.

Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки проводяться з відстроченням платежу до трьох календарних днів з дати отримання талонів на товар за видатковою накладною.

Поставка товарів здійснюється власними силами замовника (п. 5.2 Договору).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що перехід до замовника права власності на товар, що поставляється за цим Договором відбувається після приймання-передачі товару з АЗС.

Відповідно до п. 10.1 Договору він набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору відповідач передав позивачеві талони на товар (бензин А-92, бензин А-95, дизельне пальне), що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними № 128 від 27.04.2021 на суму 71 220,00 грн, № 155 від 17.05.2021 на суму 156 600,00 грн, № 273 від 12.07.2021 на суму 199 320,00 грн, № 322 від 09.08.2021 на суму 511 920,00 грн, № 389 від 07.09.2021 на суму 313 320,00 грн, № 451 від 04.10.2021 на суму 455 280,00 грн, № 556 від 03.12.2021 на суму 193 800,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 422 від 05.05.2021 на суму 71 220,00 грн, № 508 від 20.05.2021 на суму 156 600,00 грн, № 698 від 12.07.2021 на суму 199 320,00 грн, № 847 від 11.08.2021 на суму 511 920,00 грн, № 998 від 09.08.2021 на суму 313 320,00 грн, № 1162 від 08.10.2021 на суму 172 080,00 грн, № 1163 від 08.10.2021 на суму 283 200,00 грн, № 1526 від 03.12.2021 на суму 41 368,31 грн, № 1527 від 03.12.2021 на суму 152 431,69 грн позивач сплатив відповідачеві 1 901 460,00 грн за отримані талони.

Звертаючись до суду за даним позовом позивач зазначає, що починаючи з 15.02.2022 на партнерських автозаправних станціях, працівники АЗС неодноразово відмовляли в заправці транспортних засобів паливом за талонами, які надані ТОВ "Крейн Енерджі" відповідно до Договору, на підтвердження чого посадовими особами позивача були складені відповідні акти про відмову заправки автомобіля.

06.04.2022 позивач направив відповідачеві претензію № 7901-548/7911 від 05.04.2022, у якій вимагав забезпечити видачу палива позивачу на підставі отриманих раніше талонів. Однак вказана претензія не була вручена відповідачу та за закінченням встановленого терміну зберігання була повернута відправникові.

З огляду на невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить зобов`язати відповідача вчинити дії з видачі паливно-мастильних матеріалів (через мережу власних або партнерських АЗС) на підставі виданих талонів (бланків дозволів) відповідно до умов Договору в кількості: бензину марки А-92 - 16 830 літрів, бензину марки А-95 - 1 060 літрів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт перерахування позивачем в якості оплати товару на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 1 901 460,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №422 від 05.05.2021 на суму 71 220,00 грн, №508 від 20.05.2021 на суму 156 600,00 грн, №698 від 12.07.2021 на суму 199 320,00 грн, №847 від 11.08.2021 на суму 511 920,00 грн, №998 від 09.08.2021 на суму 313 320,00 грн, №1162 від 08.10.2021 на суму 172 080,00 грн, №1163 від 08.10.2021 на суму 283 200,00 грн, №1526 від 03.12.2021 на суму 41 368,31 грн, №1527 від 03.12.2021 на суму 152 431,69 грн.

Відповідно до умов Договору обов`язок позивача з оплати виникає з моменту отримання талонів, в той час як передача товару, яким за Договором є бензин А-92, бензин А-95 та дизельне пальне, відбувається силами позивача на партнерських АЗС відповідача.

За встановленими обставинами справи, відповідач передав позивачеві талони на товар (бензин А-92, бензин А-95, дизельне пальне), що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними № 128 від 27.04.2021 на суму 71 220,00 грн, № 155 від 17.05.2021 на суму 156 600,00 грн, № 273 від 12.07.2021 на суму 199 320,00 грн, № 322 від 09.08.2021 на суму 511 920,00 грн, № 389 від 07.09.2021 на суму 313 320,00 грн, № 451 від 04.10.2021 на суму 455 280,00 грн, № 556 від 03.12.2021 на суму 193 800,00 грн.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Приписами статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Предметом спору є бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні видачі позивачу палива в кількості 16 830 літрів бензину А-92 та 1 060 літрів бензину А-95, на підставі отриманих раніше талонів.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 зроблено висновок щодо застосування статті 693 Цивільного кодексу України. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту частин першої та другої цієї статті вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Водночас волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Отже застосування частини другої статті 693 ЦК України залежить від обставин виконання договору зобов`язаною стороною.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто в цьому разі мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В якості підтвердження неналежного виконання відповідачем умов Договору, в частині забезпечення відпуску пального на АЗС відповідно до наданих талонів, позивач посилається на складені його співробітниками Акти про відмову заправки автомобіля за талонами № 1 від 17.02.2022, № 2 від 18.03.2022 та № 3 від 04.04.2022.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, як і не надано доказів, які б свідчили про виконання ним зобов`язань з передачі зазначеного в Специфікації до Договору товару в повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що примусове виконання обов`язку в натурі є одним із передбачених ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способів захисту цивільних прав та інтересів, вимоги позову про зобов`язання відповідача вчинити на користь позивача дії з видачі паливно-мастильних матеріалів (через мережу власних або партнерських АЗС) на підставі виданих талонів (бланків дозволів) відповідно до умов Договору в кількості: бензину марки А-92 - 16 830 літрів, бензину марки А-95 - 1 060 літрів визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача вчинити на користь позивача дії з видачі паливно-мастильних матеріалів (через мережу власних або партнерських АЗС) на підставі виданих талонів (бланків дозволів) відповідно до умов Договору в кількості: бензину марки А-92 - 16 830 літрів, бензину марки А-95 - 1 060 літрів.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 7 828,00 грн, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, оф. 413; ідентифікаційний код: 41829696) вчинити на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) дії з видачі паливно-мастильних матеріалів (через мережу власних або партнерських АЗС) на підставі виданих талонів (бланків дозволів) відповідно до умов Договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №66 від 08 квітня 2021 року в кількості: бензину марки А-92 - 16 830 літрів, бензину марки А-95 - 1 060 літрів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, оф. 413; ідентифікаційний код: 41829696) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 828 (сім тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.12.2022

Суддя О.В. Нечай