ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" грудня 2022 р. Справа № 918/1007/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Народного ополчення, 11 А, м. Київ 151, 03151, )

про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Пластова, 7, м. Рівне, 33028, ),

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Політики Н.А. перебуває справа № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року визначено розмір та перелік визнаних господарським судом вимог кредиторів для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів: Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (): 22 700 грн 00 коп. (судовий збір) - перша черга; 2 064 087 грн 00 коп. - четверта черга; Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг (): 4 962 грн 00 коп. (судовий збір) - перша черга; 161 286 грн 11 коп. - четверта черга; 2 419 грн 29 коп. - шоста черга; Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" (): 4 962 грн 00 коп. (судовий збір) - перша черга; 63 473 грн 00 коп. - шоста черга. Розпоряднику майна боржника на підставі даної ухвали внести відомості про визнаних кредиторів до реєстру вимог кредиторів. Визначено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів не пізніше 24.11.2022 року. Зобов`язано розпорядника майна у 10-ти денний строк після проведення попереднього засідання відповідно до статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення (належні докази повідомлення надати суду). Дочірньому підприємству "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Комунальному Рівненському шляхово-експлуатаційному управлінню автомобільних доріг та Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" забезпечити участь своїх представників у зборах кредиторів. Підсумкове засідання призначено на 26 грудня 2022 року на 11:00 год. Одночасно вказаною ухвалою призначено судове засідання для розгляду заяв з грошовими вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба", Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, ОСОБА_1 та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які надійшли до суду поза строком, встановленим ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства на 12 грудня 2022 р. на 12:00 год. Розпоряднику майна до 26.12.2022 року подати суду звіт про проведену роботу; звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат схвалений або погоджений комітетом кредиторів боржника; протокол зборів кредиторів; протокол засідання комітету кредиторів; рішення комітету кредиторів щодо застосування наступної судової процедури.

У судове засідання 12 грудня 2022 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце даного засідання повідомлялися належним чином, в той час про причини неявки суд не повідомили.

На розгляді в судовому засіданні 12 грудня 2022 року перебувають заяви з грошовими вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба", Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, ОСОБА_1 та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які надійшли до суду поза строком, встановленим ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

У судовому засіданні 12 грудня 2022 року, розглянувши заяви з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба", Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, ОСОБА_1 та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначалось вище, офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було здійснено 04.02.2022 року на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/og_pov/, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог, з урахуванням приписів абз. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, тривав до 09.03.2022 року включно (зважаючи на те, що останній день строку на пред`явлення грошових вимог припадав на 06.03.2022 року - неділю, 07.03.2022 року (перенесений на 12.03.2022 року), 08.03.2022 року офіційний вихідний, то строк на пред`явлення вимог до боржника відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий - 09.03.2022 року).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба", Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області, ОСОБА_1 та фізичні особи-підприємці Бобров Юрій Павлович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися з грошовими вимогами поза строком, встановленим ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з абз. 2, 3 ч. 4 ст. 45 Кодексу з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Абзацом 3 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів (абз. 4 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абз. 5 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Розглянувши заяви кредиторів з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" звернулося із заявою з грошовими вимогами до боржника. Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" (далі - кредитор) просить суд визнати грошові вимоги в сумі 183 149 грн 92 коп., з яких: 147 302 грн 92 коп. - заборгованість по оплаті поставленої продукції за договором, 15 коп. - штраф за порушення умов договору, 271 грн 00 коп. - пеня за порушення зобов`язань за договором, 4 394 грн 85 коп. - 3% річних, 26 219 грн 00 коп. - інфляційні втрат та 4 962 грн 00 коп. - судовий збір. Крім того Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" просить його грошові вимоги включити до реєстру вимог Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - боржник). Вказує, що вказані кредиторські вимоги виникли на підставі договору купівлі-продажу (поставки) товарів від 11 березня 2021 року № 39Т. Зокрема заявник зазначає, що Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" відповідно до умов, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів від 11 березня 2021 року № 39Т, товару, у зв`язку з чим у Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в розмірі 147 307 грн 92 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" свого грошового зобов`язання заявником нараховано штраф в розмірі 15 коп., пеню в розмірі 271 грн 00 коп., 3% річних в розмірі 4 394 грн 85 коп. та інфляційні втрати в розмірі 26 219 грн 00 коп. Нарахування пені та штрафу заявником здійснено з посиланням на п. 7.3.7. укладеного договору, а нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат заявником здійснено з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" було подано до господарського суду клопотання про уточнення розміру кредиторських вимог, відповідно до якого просить суд визнати грошові вимоги в сумі 187 933 грн 51 коп., з яких: 147 302 грн 92 коп. - заборгованість по оплаті поставленої продукції за договором, 15 коп. - штраф за порушення умов договору, 331 грн 44 коп. - пеня за порушення зобов`язань за договором, 5 460 грн 49 коп. - 3% річних, 34 833 грн 51 коп. - інфляційні втрат та 4 962 грн 00 коп. - судовий збір. Крім того Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" просить розгляд його заяви провести без участі представника на підставі поданих матеріалів.

Розпорядником майна розглянуто вищевказану заяву та визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" частково, а саме в розмірі 147 302 грн 92 коп., як вимоги четвертої черги. Заявлені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в розмірі 30 885 грн 00 коп. розпорядником майна не визнаються у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" заяву з грошовими вимогами до боржника, дослідивши додані до неї докази, судом встановлено наступне.

11 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" (далі - Продавець) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів № 39Т (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: 1. Відсів гранітний; 2. Щебінь фракції 5-10 мм; 3. Щебінь фракції 5-20 мм; 4. Щебінь фракції 20-40 мм; 5. Щебінь фракції 40-70 мм; 6. Щебінь фракції 4-8 мм; 7. Щебінь фракції 10-20 мм; 8. Щебенева суміш фракції 0-70 мм; 9. Щебінь фракції 8-11 мм; 10. Щебінь фракції 8-16 мм; 11. Щебенева суміш фракції 0-40 мм (далі - товар).

Ціна Договору становить 8 868 000 грн 00 коп. з ПДВ, що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості товару (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору, проте у будь-якому випадку після отримання Покупцем повного розрахунку від Замовника на оповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом Договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (пункт 4.2. Договору).

В пункті 4.3. Договору сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар протягом 120 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно з п. 7.3.7. Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Нарахування будь-яких сум щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов`язання (пункт 7.3.12. Договору).

В пункті 7.3.13. Договору сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань Покупця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 року (пункт 10.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллаба" було поставлено Дочірньому підприємству "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" товар на загальну суму 147 307 грн 92 коп., що підтверджується видатковими накладними від 12 квітня 2021 року № 51 на суму 8 604 грн 00 коп., від 13 квітня 2021 року № 52 на суму 4 848 грн 48 коп., від 14 квітня 2021 року № 53 на суму 5 397 грн 84 коп., від 14 квітня 2021 року № 54 на суму 5 138 грн 28 коп., від 14 квітня 2021 року № 55 на суму 5 251 грн 68 коп., від 14 квітня 2021 року № 56 на суму 5 092 грн 92 коп., від 15 квітня 2021 року № 57 на суму 5 440 грн 68 коп., від 15 квітня 2021 року № 58 на суму 5 284 грн 44 коп., від 15 квітня 2021 року № 65 на суму 5 075 грн 28 коп., від 15 квітня 2021 року № 66 на суму 5 435 грн 64 коп., від 16 квітня 2021 року № 63 на суму 5 218 грн 92 коп., від 19 квітня 2021 року № 64 на суму 5 176 грн 08 коп., від 19 квітня 2021 року № 67 на суму 5 108 грн 04 коп., від 20 квітня 2021 року № 69 на суму 5 218 грн 92 коп., від 20 квітня 2021 року № 70 на суму 5 410 грн 44 коп., від 22 квітня 2021 року № 72 на суму 6 724 грн 80 коп., від 23 квітня 2021 року № 73 на суму 6 901 грн 20 коп., від 23 квітня 2021 року № 74 на суму 6 512 грн 40 коп., від 24 квітня 2021 року № 75 на суму 6 562 грн 80 коп., від 24 квітня 2021 року № 76 на суму 7 160 грн 40 коп., від 24 квітня 2021 року № 77 на суму 7 232 грн 40 коп., від 25 квітня 2021 року № 78 на суму 6 343 грн 20 коп., від 25 квітня 2021 року № 79 на суму 6 886 грн 80 коп., від 25 квітня 2021 року № 80 на суму 5 014 грн 80 коп., від 25 квітня 2021 року № 81 на суму 6 267 грн 48 коп. Зазначені видаткові накладні підписані сторонами та скріплені печатками цих юридичних осіб.

Відтак, враховуючи умови п. 4.3. Договору, у Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виник обов`язок з оплати за поставлений товар в розмірі:

- 8 604 грн 00 коп. з 13.04.2021 року по 10.08.2021 року включно - за видатковою накладною від 12 квітня 2021 року № 51;

- 4 848 грн 48 коп. з 14.04.2021 року по 11.08.2021 року включно - за видатковою накладною від 13 квітня 2021 року № 52;

- 20 880 грн 72 коп. з 15.04.2021 року по 12.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 14 квітня 2021 року № 53, від 14 квітня 2021 року № 54, від 14 квітня 2021 року № 55, від 14 квітня 2021 року № 56;

- 21 236 грн 04 коп. з 16.04.2021 року по 13.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 15 квітня 2021 року № 57, від 15 квітня 2021 року № 58, від 15 квітня 2021 року № 65, від 15 квітня 2021 року № 66;

- 5 218 грн 92 коп. з 17.04.2021 року по 14.08.2021 року включно - за видатковою накладною від 16 квітня 2021 року № 63;

- 10 284 грн 12 коп. з 20.04.2021 року по 17.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 19 квітня 2021 року № 64, від 19 квітня 2021 року № 67;

- 10 629 грн 36 коп. з 21.04.2021 року по 18.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 20 квітня 2021 року № 69, від 20 квітня 2021 року № 70;

- 6 724 грн 80 коп. з 23.04.2021 року по 20.08.2021 року включно - за видатковою накладною від 22 квітня 2021 року № 72;

- 13 413 грн 60 коп. з 24.04.2021 року по 21.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 23 квітня 2021 року № 73, від 23 квітня 2021 року № 74;

- 20 955 грн 60 коп. з 25.04.2021 року по 22.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 24 квітня 2021 року № 75, від 24 квітня 2021 року № 76, від 24 квітня 2021 року № 77;

- 24 512 грн 28 коп. з 26.04.2021 року по 23.08.2021 року включно - за видатковими накладними від 25 квітня 2021 року № 78, від 25 квітня 2021 року № 79, від 25 квітня 2021 року № 80, від 25 квітня 2021 року № 81.

За твердженнями кредитора, боржник не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за Договором, товару на загальну суму 147 302 грн 92 коп.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 ЦК України.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті 4.3. Договору визначено, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар протягом 120 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що протягом дії Договору кредитором було дотримано вимоги належного, своєчасного та повного виконання умов Договору, при цьому боржником було допущено порушення у оплаті товару, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 147 307 грн 92 коп.

Як зазначалось вище, умовами договору купівлі-продажу (поставки) товарів від 11 березня 2021 року № 39Т визначено порядок та строк оплати товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого кредитором товару за видатковими накладними:

- від 12 квітня 2021 року № 51 до 10 серпня 2021 року включно. Відтак, з 11 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 13 квітня 2021 року № 52 до 11 серпня 2021 року включно. Відтак, з 12 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 14 квітня 2021 року № 53, від 14 квітня 2021 року № 54, від 14 квітня 2021 року № 55, від 14 квітня 2021 року № 56 до 12 серпня 2021 року включно. Відтак, з 13 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 15 квітня 2021 року № 57, від 15 квітня 2021 року № 58, від 15 квітня 2021 року № 65, від 15 квітня 2021 року № 66 до 13 серпня 2021 року включно. Відтак, з 14 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 16 квітня 2021 року № 63 до 14 серпня 2021 року включно. Відтак, з 15 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 19 квітня 2021 року № 64, від 19 квітня 2021 року № 67 до 17 серпня 2021 року включно. Відтак, з 18 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 20 квітня 2021 року № 69, від 20 квітня 2021 року № 70 до 18 серпня 2021 року включно. Відтак, з 19 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 22 квітня 2021 року № 72 до 20 серпня 2021 року включно. Відтак, з 21 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 23 квітня 2021 року № 73, від 23 квітня 2021 року № 74 до 21 серпня 2021 року включно. Відтак, з 22 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 24 квітня 2021 року № 75, від 24 квітня 2021 року № 76, від 24 квітня 2021 року № 77 до 22 серпня 2021 року включно. Відтак, з 23 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними;

- від 25 квітня 2021 року № 78, від 25 квітня 2021 року № 79, від 25 квітня 2021 року № 80, від 25 квітня 2021 року № 81 до 23 серпня 2021 року. Відтак, з 24 серпня 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними накладними.

Незважаючи на умови договору, боржник не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

Відтак, у боржника станом на день розгляду заяви існує прострочення по оплаті поставленого кредитором товару на загальну суму 147 307 грн 92 коп.

В той час, кредитор просить визнати грошові вимоги в частині заборгованості по оплаті поставленого товару в розмірі 147 302 грн 92 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог, то вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в частині заборгованості по оплаті вартості поставленого товару у заявленому кредитором розмірі 147 302 грн 92 коп.

Крім того кредитор просить визнати грошові вимоги, які складаються зі штрафу в розмірі 15 коп., пені в розмірі 331 грн 44 коп., 3% річних в розмірі 5 460 грн 49 коп. та інфляційних втрат в розмірі 34 833 грн 51 коп.

Судом встановлено, що боржник свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії боржника є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно з п. 7.3.7. Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Нарахування будь-яких сум щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов`язання (пункт 7.3.12. Договору).

В пункті 7.3.13. Договору сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань Покупця.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 року).

В той час, положення Договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється за умовами, визначеними у Договорі, тобто кредитор має право нараховувати пеню протягом одного місяця від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як було зазначено судом вище, кредитором оплата заборгованості за Договором мала бути здійснена за видатковими накладними:

- від 12 квітня 2021 року № 51 до 10 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 11 серпня 2021 року;

- від 13 квітня 2021 року № 52 до 11 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 12 серпня 2021 року;

- від 14 квітня 2021 року № 53, від 14 квітня 2021 року № 54, від 14 квітня 2021 року № 55, від 14 квітня 2021 року № 56 до 12 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 13 серпня 2021 року;

- від 15 квітня 2021 року № 57, від 15 квітня 2021 року № 58, від 15 квітня 2021 року № 65, від 15 квітня 2021 року № 66 до 13 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 14 серпня 2021 року;

- від 16 квітня 2021 року № 63 до 14 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 15 серпня 2021 року;

- від 19 квітня 2021 року № 64, від 19 квітня 2021 року № 67 до 17 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 18 серпня 2021 року;

- від 20 квітня 2021 року № 69, від 20 квітня 2021 року № 70 до 18 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 19 серпня 2021 року;

- від 22 квітня 2021 року № 72 до 20 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 21 серпня 2021 року;

- від 23 квітня 2021 року № 73, від 23 квітня 2021 року № 74 до 21 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 22 серпня 2021 року;

- від 24 квітня 2021 року № 75, від 24 квітня 2021 року № 76, від 24 квітня 2021 року № 77 до 22 серпня 2021 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 23 серпня 2021 року;

- від 25 квітня 2021 року № 78, від 25 квітня 2021 року № 79, від 25 квітня 2021 року № 80, від 25 квітня 2021 року № 81 до 23 серпня 2021 року. Відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється з 24 серпня 2021 року.

В той час, як вбачається з наданого кредитором розрахунку, останнім нарахування пені здійснено з 25.06.2021 року, а не з моменту виникнення грошового зобов`язання окремо за кожними накладними. Крім того кредитором під час здійснення розрахунку пені не було враховано обмеження строку такого нарахування, визначеного сторонами в Договорі.

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що обґрунтований розмір пені становить 47 грн 12 коп., при заявленому - 331 грн 44 коп. Відтак суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в частині пені, розмір якої за розрахунком суду складає 47 грн 12 коп. У решті заявлених вимог в частині пені в сумі 284 грн 32 коп. слід відмовити.

Суд, здійснивши перерахунок штрафу, вважає, що наданий розрахунок кредитора є арифметично вірним, а відтак суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в частині штрафу в розмірі 15 коп.

До того ж, Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" просить суд визнати кредиторські вимоги у вигляді 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму відповідного зобов`язання, зазначеного судом вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відкрито ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року, якою також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

В силу ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, - мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Отже, щодо конкурсних вимог боржника законодавцем обмежено можливість нарахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох процентів річних.

Оскільки, згідно матеріалів справи заявлена заборгованість є конкурсними грошовими вимогами, відтак правомірним є нарахування на відповідну заборгованість 3% річних та інфляційних втрат саме до 12.01.2022 року (дата відкриття провадження у справі про банкрутство).

З наданого кредитором розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що нарахування 3% річних здійснено з 25.06.2021 року, нарахування інфляційних втрат - з 01.07.2021 року, а не з моменту виникнення грошового зобов`язання окремо за кожними накладними.

Крім того, кредитором нараховано 3% річні по 18.09.2022 року, а інфляційні втрати по 31.08.2022 року, а не до 11.01.2022 року включно, тобто до моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що обґрунтований розмір відсотків річних становить 1 776 грн 35 коп., при заявленому - 5 460 грн 49 коп. Відтак суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в частині 3% річних, розмір яких за розрахунком суду складає 1 776 грн 35 коп. У решті заявлених вимог в частині 3% річних в сумі 3 684 грн 14 коп. слід відмовити.

Крім того, суд здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 5 096 грн 56 коп., при заявленому - 34 833 грн 51 коп. Відтак суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в частині інфляційних втрат, розмір яких за розрахунком суду складає 5 096 грн 56 коп. У решті заявлених вимог в частині інфляційних втрат в сумі 29 736 грн 95 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" у розмірі 154 223 грн 10 коп., з яких: 154 175 грн 83 коп. підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, 47 грн 27 коп. підлягають включенню до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, даний кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Щодо грошових вимог ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 (далі - кредитор) звернувся із заявою з грошовими вимогами до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - боржник). ОСОБА_1 просить визнати грошові вимоги в розмірі 28 348 грн 33 коп., що складаються з суми невиплаченої заробітної плати, та включити їх до реєстру вимог кредиторів. Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що останній працював на посаді провідного інженера відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". 20.12.2021 року згідно наказу № 59-к кредитора було звільнено на підставі статті 38 за власним бажанням, а проте при звільненні не було проведено повного розрахунку.

Розпорядником майна розглянуто вищевказану заяву та визнано грошові вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, а саме в розмірі 28 348 грн 33 коп., як вимоги першої черги.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву з грошовими вимогами до боржника, дослідивши додані до неї докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 працював на посаді провідного інженера відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Згідно Наказу від 17.12.2021 року № 59-к ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Як зазначено кредитором в заяві, в день звільнення повного розрахунку з останнім не проведено. Зокрема, як зазначив кредитор, боржник не виплатив йому заробітну плату в розмірі 28 348 грн 33 коп.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"). Такими доходами є ті грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (частина друга статті 2 цього Закону).

Згідно з пунктом 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).

За нормами ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У ч. 3 ст. 15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається із наданих кредитором доказів суду, боржник всупереч наведеним законодавчим положенням при звільненні ОСОБА_1 не в повному обсязі виплатив йому заробітну плату. Заборгованість кредитора з виплати належних йому коштів становить 28 348 грн 33 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 27.09.2022 року № 11/400.

З відзиву на заяву вбачається, що розпорядником майна визнано вимоги ОСОБА_1 в розмірі 28 348 грн 33 коп. заборгованості по заробітній платі

За результатами з`ясування обставин, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 28 348 грн 33 коп., які підлягають включенню до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, даний кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Щодо грошових вимог фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича.

Фізична особа-підприємець Бобров Юрій Павлович (далі - ФОП Бобров Ю.П., кредитор) звернувся із заявою з грошовими вимогами до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - боржник). ФОП Бобров Ю.П. просить визнати грошові вимоги в розмірі 40 534 грн 11 коп. Вказує, що вказані кредиторські вимоги виникли на підставі видаткової накладної від 29 листопада 2021 року № 9. Зокрема заявник зазначає, що Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого ФОП Бобровим Ю.П. товару, у зв`язку з чим у Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виникла заборгованість перед ФОП Бобровим Ю.П. в розмірі 40 534 грн 11 коп.

Розпорядником майна розглянуто вищевказану заяву та заперечено вимоги заявника в повному обсязі. Зокрема розпорядником майна зазначено, що видаткова накладна від 29 листопада 2021 року № 9 не відповідає вимогам, встановленим для первинного документа Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки не містить ні посади, ні ПІБ особи відповідальної за здійснення господарської операції. До матеріалів справи розпорядником майна долучено відповідь боржника від 10.11.2022 року № 6/591.

Розглянувши подану ФОП Бобровим Ю.П. заяву з грошовими вимогами до боржника, дослідивши додані до неї докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткової накладної від 29 листопада 2021 року № 9 ФОП Бобровим Ю.П. передано Філії "Рівненська ДЕД" товар на суму 40 534 грн 11 коп.

Зазначена видаткова накладна підписана зі сторони постачальника та одержувача, а підписи скріплені печатками цих юридичних осіб.

За твердженнями кредитора, боржник не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за видатковою накладною від 29 листопада 2021 року № 9, товару на загальну суму 40 534 грн 11 коп.

Зі змісту приписів ст. 11 ЦК України, вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договорів та інші правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 205 ЦК України, договір може вважатися здійсненим за умови вчинення сторонами таких дій, що засвідчують їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

В спірному випадку між сторонами виникли правовідносини на підставі видаткової накладної від 29 листопада 2021 року № 9, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 рахунок та видаткова накладна до нього є первинними документами, які містять відомості про господарські операції.

Таким чином, зазначена вище видаткова накладна від 29 листопада 2021 року № 9 є юридичним документом, яка свідчать про передачу кредитором товару та одночасно виникнення у боржника зобов`язання про здійснення плати за отриманий товар.

Оскільки видаткова накладна від 29 листопада 2021 року № 9 містить найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що кредитором було здійснено поставку товару за видатковою накладною від 29 листопада 2021 року № 9 загальною вартістю 40 534 грн 11 коп.

Як встановлено судом, між кредитором та боржником договір як єдиний письмовий документ не укладався.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут і далі в редакції, чинній станом на дату видаткових накладних) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Згідно п. 2.5. зазначеного положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Отже, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Із доданої до матеріалів справи видаткової накладної (копії) слідує, що остання містить відтиск печатки одержувача та підпис (без зазначення посади та прізвища).

У той же час, у постанові від 20.12.2018 року у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/6216/17 та від 5 грудня 2018 року у справі № 915/878/16.

Відтак, враховуючи наявність відтиску печатки одержувача на видатковій накладній від 29 листопада 2021 року № 9 та відсутність доказів щодо вибуття такої печатки з володіння одержувача, суд дійшов висновку що така видаткова накладна є належним доказом у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару за договором купівлі-продажу (поставки), відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Отже, в силу ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний розрахуватися з продавцем (постачальником) за придбаний (поставлений) товар з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

З огляду на те, що сторонами не надано доказів погодження строків оплати товару, поставленого за видатковою накладною від 29 листопада 2021 року № 9, суд прийшов до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень норми ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Таким чином, обов`язок одержувача по оплаті товару виник після прийняття ним товару та підписання видаткової накладної, однак докази здійснення одержувачем оплати за поставлений товар матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання одержувачем грошового зобов`язання по оплаті вартості переданого кредитором товару за видатковою накладною від 29 листопада 2021 року № 9 - 29 листопада 2021 року включно. Відтак, з 30 листопада 2021 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною.

В той час боржник не здійснив відповідних розрахунків за переданий товар у встановлений законом строк.

Матеріалами справи підтверджено, що у боржника станом на день розгляду заяви існує прострочення по оплаті переданого кредитором товару на загальну суму 40 534 грн 11 коп.

Боржник не надав суду доказів оплати поставленого кредитором товару згідно видаткової накладної від 29 листопада 2021 року № 9 на суму 40 534 грн 11 коп.

Як було зазначено судом вище, розпорядником майна до матеріалів справи долучено відповідь боржника від 10.11.2022 року № 6/591, зі змісту якої вбачається, що кредиторська заборгованість по ФОП Боброву Ю.П. станом на 1 листопада 2022 року становить 40 534 грн 11 коп. Також зазначено, що вказана заборгованість обліковується у бухгалтерському обліку структурного підрозділу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - "Рівненська ДЕД".

За результатами з`ясування обставин, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича в розмірі 40 534 грн 11 коп., які підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, даний кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Щодо грошових вимог фізичної особи-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча.

Фізична особа-підприємець Сорочинський Ігор Ілліч (далі - ФОП Сорочинський І.І., кредитор) звернувся із заявою з грошовими вимогами до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - боржник). ФОП Сорочинський І.І. просить визнати грошові вимоги в розмірі 7 302 грн 79 коп. Вказує, що вказані кредиторські вимоги виникли на підставі видаткових накладних від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23. Зокрема заявник зазначає, що Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого ФОП Сорочинським І.І. товару, у зв`язку з чим у Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виникла заборгованість перед ФОП Сорочинським І.І. в розмірі 7 302 грн 79 коп.

Розпорядником майна розглянуто вищевказану заяву та заперечено вимоги заявника в повному обсязі. Зокрема розпорядником майна зазначено, що видаткові накладні від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 не відповідають вимогам, встановленим для первинного документа Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки не містять ні посади, ні ПІБ особи відповідальної за здійснення господарської операції. До матеріалів справи розпорядником майна долучено відповідь боржника від 10.11.2022 року № 6/592.

Розглянувши подану ФОП Сорочинським І.І. заяву з грошовими вимогами до боржника, дослідивши додані до неї докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткових накладних від 29 квітня 2020 року № 20 на суму 1 380 грн 13 коп. та від 4 травня 2020 року № 21 на суму 1 531 грн 16 коп. ФОП Сорочинським І.І. передано Філії "Дубровицький Райавтодор" товар на загальну суму 2 911 грн 29 коп.

Відповідно до видаткової накладної від 18 червня 2020 року № 23 ФОП Сорочинським І.І. передано Філії "Березнівський Райавтодор" товар на суму 4 391 грн 55 коп.

Всього ФОП Сорочинським І.І. передано Філіям "Дубровицький Райавтодор" та "Березнівський Райавтодор" товар на загальну суму 7 302 грн 84 коп.

Зазначені видаткові накладні підписані зі сторони постачальника та одержувача, а підписи скріплені печатками цих юридичних осіб.

За твердженнями кредитора, боржник не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за видатковими накладними від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23, товару на загальну суму 7 302 грн 79 коп.

Зі змісту приписів ст. 11 ЦК України, вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договорів та інші правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 205 ЦК України, договір може вважатися здійсненим за умови вчинення сторонами таких дій, що засвідчують їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

В спірному випадку між сторонами виникли правовідносини на підставі видаткової накладної від 29 листопада 2021 року № 9, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 рахунок та видаткова накладна до нього є первинними документами, які містять відомості про господарські операції.

Таким чином, зазначені вище видаткові накладні від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 є юридичними документами, які свідчать про передачу кредитором товару та одночасно виникнення у боржника зобов`язання про здійснення плати за отриманий товар.

Оскільки видаткові накладні від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 містять найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що кредитором було здійснено поставку товару за видатковими накладними від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 загальною вартістю 7 302 грн 84 коп.

Як встановлено судом, між кредитором та боржником договір як єдиний письмовий документ не укладався.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут і далі в редакції, чинній станом на дату видаткових накладних) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Згідно п. 2.5. зазначеного положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Отже, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Із доданих до матеріалів справи видаткових накладних (копій) слідує, що останні містять відтиск печатки одержувача та підпис (без зазначення посади та прізвища).

У той же час, у постанові від 20.12.2018 року у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/6216/17 та від 5 грудня 2018 року у справі № 915/878/16.

Відтак, враховуючи наявність відтиску печатки одержувача на видаткових накладних від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 та відсутність доказів щодо вибуття такої печатки з володіння одержувача, суд дійшов висновку що такі видаткові накладні є належними доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару за договором купівлі-продажу (поставки), відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Отже, в силу ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний розрахуватися з продавцем (постачальником) за придбаний (поставлений) товар з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

З огляду на те, що сторонами не надано доказів погодження строків оплати товару, поставленого за видатковими накладними від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23, суд прийшов до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень норми ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Таким чином, обов`язок одержувача по оплаті товару виник після прийняття ним товару та підписання видаткових накладних, однак докази здійснення одержувачем оплати за поставлений товар матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання одержувачем грошового зобов`язання по оплаті вартості переданого кредитором товару за видатковими накладними:

- від 29 квітня 2020 року № 20 - 29 квітня 2020 року включно. Відтак, з 30 квітня 2020 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 4 травня 2020 року № 21 - 4 травня 2020 року включно. Відтак, з 5 травня 2020 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною;

- від 18 червня 2020 року № 23 - 18 червня 2020 року включно. Відтак, з 19 червня 2020 року боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною.

В той час боржник не здійснив відповідних розрахунків за переданий товар у встановлений законом строк.

Матеріалами справи підтверджено, що у боржника станом на день розгляду заяви існує прострочення по оплаті переданого кредитором товару на загальну суму 7 302 грн 84 коп.

В той час, кредитор просить визнати грошові вимоги в розмірі 7 302 грн 79 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог, то бере до уваги суму кредиторських вимог у заявленому розмірі.

Боржник не надав суду доказів оплати поставленого кредитором товару згідно видаткових накладних від 29 квітня 2020 року № 20, від 4 травня 2020 року № 21, від 18 червня 2020 року № 23 на суму 7 302 грн 79 коп.

Як було зазначено судом вище, розпорядником майна до матеріалів справи долучено відповідь боржника від 10.11.2022 року № 6/592, зі змісту якої вбачається, що заборгованість філії "Березнівський райавтодор" перед ФОП Сорочинським І.І. становить 4 391 грн 50 коп., а заборгованість філії "Дубровицький райавтодор" перед ФОП Сорочинським І.І. становить 3 264 грн 36 коп.

За результатами з`ясування обставин, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги фізичної особи-підприємця Сорочинського Іллі Ілліча в розмірі 7 302 грн 79 коп., які підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, даний кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до абз. 5 п. 1 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до господарського суду із заявами про грошові вимоги до божника Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" сплатило судовий збір в розмірі 4 962 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 22 червня 2022 року № 1560; фізична особа-підприємець Бобров Юрій Павлович сплатив судовий збір в розмірі 4 962 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 14 жовтня 2022 року № 1416; фізична особа-підприємець Сорочинський Ігор Ілліч сплатив судовий збір в розмірі 4 962 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 13 жовтня 2022 року № 1182

Разом з тим, згідно з пунктом 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Відтак, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати.

Враховуючи те, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба", фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича та фізичної особи-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча визнані судом, то витрати на оплату судового збору заявниками підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, а саме:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" () в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги;

- фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги;

- фізичної особи-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги.

Господарський суд, дослідивши заяви з грошовими вимогами Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, фізичних осіб-підприємців Бобрової Наталії Іллівни та ОСОБА_5 , дійшов висновку про необхідність відкласти розгляд зазначених заяв.

Керуючись ст. ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати конкурсними кредиторами Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України":

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" () на загальну суму 154 223 грн 10 коп.;

- ОСОБА_1 на загальну суму 28 348 грн 33 коп.;

- фізичну особу-підприємця Боброва Юрія Павловича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на загальну суму 40 534 грн 11 коп.;

- фізичну особу-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на загальну суму 7 302 грн 79 коп.

2. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство, витрати на оплату судового збору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в розмірі 4 962 грн 00 коп.; фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича в розмірі 4 962 грн 00 коп. та фізичної особи-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча в розмірі 4 962 грн 00 коп.

3. Зобов`язати розпорядника майна включити вимоги кредиторів та витрати по сплаті судового збору до реєстру вимог кредиторів Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України":

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" () в розмірі 154 223 грн 10 коп., з яких: 154 175 грн 83 коп. - четверта черга, 47 грн 27 коп. - шоста черга; в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги;

- ОСОБА_1 в розмірі 28 348 грн 33 коп. до першої черги;

- фізичної особи-підприємця Боброва Юрія Павловича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в розмірі 40 534 грн 11 коп. до четвертої черги; в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги;

- фізичної особи-підприємця Сорочинського Ігоря Ілліча (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в розмірі 7 302 грн 79 коп. до четвертої черги; в розмірі 4 962 грн 00 коп. до першої черги.

4. Вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" в розмірі 33 705 грн 41 коп. відхилити.

5. Розгляд заяв з грошовими вимогами Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, фізичних осіб-підприємців Бобрової Наталії Іллівни та ОСОБА_5 , які надійшли до суду поза строком, встановленим ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, відкласти на "30" січня 2023 р. на 11:00 год.

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 19 грудня 2022 року та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Політика Н.А.