ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/647/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В., розглянувши матеріали справи № 916/647/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Санафарм

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні приміщенням

з підстав відсутності у відповідача права користування приміщенням

Представники сторін:

від позивача: Савицька О.М.

від відповідача: Гусаров О.Л.

від третьої особи: Безсмертна М.Т.

СУТЬ СПОРУ: 11.03.2021 року Фізична особа-підприємець Кошель Оксана Анатоліївна (далі Позивач) звернулась до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Санафарм (далі - Відповідач) про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення нежитлового приміщення №8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 58-Г, та передачі його позивачу. Позовні вимоги обґрунтовані фактом використання відповідачем приміщення за відсутності передбачених законом підстав, що має наслідком порушення прав позивача, якій було передано приміщення в оренду на підставі договору №01/12-18 від 01.12.2018р., укладеного з ФОП Зозулею Ю.О.

Ухвалою суду від 12.05.2021р. до участі у дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Зозулю Юрія Миколайовича.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.06.2021 у справі №916/647/21, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021, позов задоволено. Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю „Санафарм усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення нежитлового приміщення №8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та передачі його фізичній особі-підприємцю Кошель Оксані Анатоліївні. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Санафарм на користь фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни судовий збір у розмірі 2270 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.12.2021 касаційну скаргу Зозулі Юрія Миколайовича задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021р. та рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2021 у справі №916/647/21 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При цьому, у вказаній Постанові по цій справі Верховний суд зазначив наступне:

"90. Разом з тим суди попередніх інстанцій не дослідили, чи повернуло ТОВ Санафарм спірне приміщення ФОП Зозулі Ю. М. за відповідним актом приймання-передачі відповідно до умов договору № 6/12 як власнику цього приміщення станом на момент укладення між ФОП Зозулею Ю. М. та ФОП Кошель О. А. договору № 01/12-18, чи міг ФОП Зозуля Ю. М. передати приміщення ФОП Кошель О. А. в користування за договором оренди або ж право користування приміщенням станом на 01.12.2018 належало ТОВ Санафарм як орендарю за договором № 6/12.

91. Звідси випливає, що суди не встановили, чи виникло право користування спірним приміщенням відповідно до договору № 01/12-18 у ФОП Кошель О. А., та, відповідно, чи могло воно бути порушене ТОВ Санафарм шляхом чинення перешкод."

17.01.2022 року справу прийняв до свого провадження Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г. Є.

11.08.2022 року припинено врегулювання спору за участю судді у справі № 916/647/21.

11.08.2022 року за розпорядженням в. о. керівника апарату суду, справа була призначена до повторного автоматичного розподілу, яким визначено суддю Демешина О. А.

15.08.2022 року суддя Демешин О. А. прийняв справу до свого провадження, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначив дату та час підготовчого провадження.

13.10.2022 року Відповідач надав суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 51 ГПК України встановлено, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

Оскільки Відповідач не надав суду доказів надсилання її копії особі про залучення якої подана заява ( ОСОБА_2 ), що є прямим порушенням вимог ч. 1 ст. 51 ГПК України, вищевказана заява Відповідача судом до розгляду не приймалась.

Ухвалою від 01.11.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні по суті.

Ухвалою від 04.11.2022 року суд визнав необґрунтованим відвід судді Демешину О. А., який було заявлено Відповідачем та 07.11.2022 року інший суддя, визначений в порядку ст. 32 ГПК України, відмовив у задоволені заяви про відвід судді Демешина О. А. від розгляду справи № 916/647/21.

11.11.2022 року Відповідач подав заяву про повернення справи на стадію підготовчого провадження з метою розгляду судом заяви відповідача від 13.10.2022 року про залучення третьої особи, вказавши, що докази надіслання копії такої заяви особі про залучення якої подана заява було прикладено до заяви від 13.10.2022 року.

Між тим, таке твердження Відповідача не відповідає дійсності, оскільки до заяви про залучення третьої особи (вх. № 22595/22 від 13.10.2022 року, т.3, а.с. 189-190) додано лише: "ордер Санафарм Госп суд.pdf", який і вказано у додатках. Тому, суд не вбачає підстав для повернення на стадію підготовчого провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що цей спір розглядається вже тривалий час з квітня 2021 року, представники сторін беруть участь у судових засіданнях та надали суду низьку заяв та пояснень по суті спору, по справі проводилось врегулювання спору за участю судді, учасники справи вчасно та системно повідомлялись про розгляд справи, а враховуючи, принцип розумності строків розгляду справи судом, встановлений п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою від 21.12.2022р. суд відмовив у зупиненні провадження у справі у зв`язку з проведенням між позивачем та відповідачем врегулювання спору шляхом медіації.

Суд відмовив позивачу і відповідачу в клопотаннях про оголошення перерви в судовому засіданні, мотивовані необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та з повним текстом ухвали про зупинення провадження у справі, оскільки справа розглядається з квітня 2021р., а у судді Демешина О.А. з 15.08.2022р. і сторони мали достатньо часу скористатись свої правом на ознайомлення з матеріалами справи.

Що стосується необхідності ознайомлення позивача з повним текстом ухвали від 21.12.2022р. про відмову в зупиненні провадження, то вказана ухвала, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, не оскаржується. Крім того, висновки суду, викладені в повному тексті цієї ухвали ніяким чином не впливають не вирішення спору по суті.

Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив, представник третьої особи вважає, що у позові слід відмовити.

В С Т А Н О В И В :

01.04.2012р. між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Санафарм (Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №6/12, відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення, загальною площею 76,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. вул. Ізмаїльська, 58г, приміщення 8. Приміщення, що орендується, надається Орендареві для використання під аптечний заклад аптеку.

Згідно з п. 4.1 договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012р. термін оренди складає 2 роки та 11 місяців з 01.04.2012р. по 28.02.2015р. з моменту прийняття приміщення, що орендується на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі (додаток №1).

01.06.2012р. між ОСОБА_3 та ТОВ „Санафарм було підписано акт приймання-передачі майна до договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012р., з якого вбачається, що Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято у тимчасове платне володіння та користування приміщення, загальною площею 76,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

02.03.2015р. між ОСОБА_3 та ТОВ „Санафарм було укладено додаткову угоду №02-03-15 до договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012р., згідно умов якої сторонами було продовжено строк дії договору до 28.01.2018р.

26.01.2018р. між ОСОБА_3 та ТОВ „Санафарм було укладено додаткову угоду №26-01-18 до договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012р., згідно умов якої сторонами було продовжено строк дії договору до 28.12.2020р.

01.12.2018р. між Фізичною особою-підприємцем Зозулею Юрієм Миколайовичем (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кошель Оксаною Анатоліївною (Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №01/12-18, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення, загальною площею 76,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. вул. Ізмаїльська, 58г, приміщення 8. Приміщення, що орендується, надається Орендареві для використання під аптечний заклад аптеку.

Згідно з п. п. 3.1-3.3 договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018р. передача та повернення приміщення здійснюється на підставі підписання даного договору та акту приймання-передачі приміщення Орендарем та Орендодавцем. На протязі 3 (трьох) днів з моменту підписання договору Орендодавець передає Орендарю ключі від приміщення, що орендується, після чого персоналу Орендаря повинен бути забезпечений безперешкодний доступ до орендованого приміщення. Приміщення, що орендується, повинне бути передане Орендодавцю у тому ж стані, в якому воно було передане в оренду з урахуванням нормального зносу.

Положеннями п. п. 4.1, 5.1 договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018р. передбачено, що термін оренди складає 2 роки та 11 місяців з 01.12.2018р. по 01.11.2021р. з моменту прийняття приміщення, що орендується на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі. Розмір орендної плати складає 28 000,00 грн., розмір оренди може змінюватися за згодою сторін, але не частіше одного разу на рік. Орендна плата нараховується з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення в оренду.

З додатку №1 (акт приймання-передачі приміщення) до договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018р. вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №255866460 від 11.05.2021р. вбачається, що нежитлове приміщення, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності Зозулі Ю.М. При цьому, в якості підстави набуття права власності зазначено договір про розірвання договору купівлі-продажу №1276 від 05.08.2019р., свідоцтво про право власності від 15.12.2011р.

Як вбачається з наданого позивачем витягу з реєстру місць провадження діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, ТОВ „Санафарм здійснює роздрібний продаж лікарських засобів за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 58-г.

Листом №15/02 від 15.05.2019р. ОСОБА_4 було повідомлено ТОВ „Санафарм про укладення договору оренди №01/12-18 від 01.12.2018р. у зв`язку з чим, позивач просила у 7-ми денний строк звільнити займане приміщення.

08.01.2021р. ОСОБА_4 звернулась до ТОВ „Санафарм із листом №08/01 відповідно до якого позивач просила звільнити приміщення, яке було надано позивачу у користування згідно договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018р.

Листом від 31.05.2021р. ОСОБА_1 було повідомлено ТОВ „Санафарм про відсутність у останнього підстав для використання спірного майна, у зв`язку з чим, третьою особою було запропоновано підписати акт повернення нерухомого майна з користування до договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012р.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Санафарм про усунення перешкод у користуванні приміщенням, позивачем було наголошено про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з відсутністю передбачених законом підстав для користування відповідачем приміщенням, що має наслідком неможливість використання приміщення у господарській діяльності позивача.

ТОВ „Санафарм у поданому до господарського суду відзиві на позовну заяву було повідомлено, що товариство з 2012р. використовує спірне приміщення відповідно до договору оренди №6/12 від 01.04.2012р. При цьому, як було зазначено відповідачем, після закінчення строку дії договору оренди об`єкт оренди не був повернутий орендодавцеві на підставі акту приймання-повернення приміщення. Наведене, за переконанням ТОВ „Санафарм, виключає можливість звільнення приміщення та передання його на користь іншого орендаря, в даному випадку ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторін надані під час розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Загальні засади цивільного законодавства встановлено статтею 3 ЦК. До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом положень ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Предметом договору є дії (або утримання від дій), які повинна виконати (або утриматися від виконання) зобов`язана сторона.

Статтями 525, 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За приписами частини другою статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Так, 01.04.2012 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ Санафарм (орендар) укладено договір № 6/12.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору № 6/12 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення № 8.

Згідно з пунктом 4.1 договору № 6/12 термін оренди становить 2 роки та 11 місяців з 01.04.2012 по 28.02.2015 з моменту прийняття приміщення, що орендується на підставі підписаного договору та акта приймання-передачі.

01.06.2012 між ОСОБА_1 та ТОВ Санафарм підписано акт приймання-передачі нежилого приміщення до договору № 6/12.

02.03.2015 та 26.01.2018 між орендодавцем та орендарем було укладено додаткові угоди № 02-03-15 та № 26-01-18 до договору № 6/12, згідно з якими продовжено строк дії договору до 28.01.2018 та до 28.12.2020 відповідно.

Разом з тим 01.12.2018, тобто під час дії договору № 6/12, між ФОП Зозулею Ю. М. (орендодавець) та ФОП Кошель О. А. (орендар) укладено договір № 01/12-18.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору № 01/12-18 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення № 8.

Згідно з пунктами 3.1 3.3 договору № 01/12-18 передача та повернення приміщення здійснюється на підставі підписання даного договору та акта приймання-передачі приміщення орендарем та орендодавцем.

Пунктами 4.1, 5.1 договору № 01/12-18 передбачено, що термін оренди становить 2 роки та 11 місяців з 01.12.2018 по 01.11.2021 з моменту прийняття приміщення, що орендується на підставі підписаного договору та акта приймання-передачі.

Згідно з актом приймання-передачі приміщення від 01.06.2012р. (додаток №1 до договору оренди нежилого приміщення № 01/12-18 від 01.12.2018р.) ФОП Зозуля Ю.М. передав, а ФОП Кошель О. А. прийняла у тимчасове платне володіння та користування спірне приміщення № 8 площе. 76,5 кв.м по ул.Ізмаїльській, 58г м.Білгород-Дністровський Одеської області .

ФОП Кошель О. А. з відповідними листами від 15.05.2019 № 15/02 та від 08.01.2021 № 08/01 зверталася до ТОВ Санафарм з вимогою звільнити займане приміщення № 8 у зв`язку з укладенням договору № 01/12-18.

Як зазначалось вище, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.12.2021 касаційну скаргу Зозулі Юрія Миколайовича задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021р. та рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2021 у справі №916/647/21 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При цьому, скасовуючи вищевказані рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний суд звернув увагу на те, що попередніх інстанцій не дослідили, чи повернуло ТОВ Санафарм спірне приміщення ФОП Зозулі Ю. М. за відповідним актом приймання-передачі відповідно до умов договору № 6/12 як власнику цього приміщення станом на момент укладення між ФОП Зозулею Ю. М. та ФОП Кошель О. А. договору № 01/12-18, чи міг ФОП Зозуля Ю. М. передати приміщення ФОП Кошель О. А. в користування за договором оренди або ж право користування приміщенням станом на 01.12.2018 належало ТОВ Санафарм як орендарю за договором № 6/12.

Також, Верховний суд зазначив, що суди не встановили, чи виникло право користування спірним приміщенням відповідно до договору № 01/12-18 у ФОП Кошель О. А., та, відповідно, чи могло воно бути порушене ТОВ Санафарм шляхом чинення перешкод.

Судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься доказів повернення Товариством з обмеженою відповідальністю „Санафарм, відповідно до умов договору оренди №6/12 від 01.04.2012р., спірне приміщення Орендодавцю (Зозулі Юрію Миколайовичу).

Таким чином, у Фізичної особи-підприємця Зозулі Юрія Миколайовича не було правових підстав передавати спірне приміщення Фізичній особі-підприємцю Кошель Оксані Анатоліївні по акту приймання-передачі від 01.12.2018р., складеному на підставі Договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018р., оскільки на вказану дату спірне приміщення не перебувало у володінні та розпорядженні ФОП Зозулі Ю.М.

Відповідно, ТОВ „Санафарм не могло вчиняти перешкод Позивачу (ФОП Кошель О.А.), приймаючи до уваги, що перш за все, вказане вищевказане спірне приміщення ФОП Зозуля Ю.М. повинен був прийняти це приміщення від попереднього Орендаря, а саме у Відповідача по справі ТОВ „Санафарм.

Однак, вказані обставини на цей час - є основними для відмови у задоволенні позову ФОП Кошель О.А. до ТОВ „Санафарм.

Надання оцінки вищевикладеним обставинам судом здійснено, виходячи з вказівок, наданих Верховним судом в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.12.2021р. під час розгляду справи в касаційному порядку.

Суд вважає, що на цей час у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що і Позивач і Відповідач, в якості підстав користування спірним приміщенням, посилаються на відповідні договори оренди, укладені між ними та Орендодавцем, а саме:

- Договір № 6/12 від 01.04.2012р., укладений між Зозулею Юрієм Миколайовичем та

Товариством з обмеженою відповідальністю Санафарм;

- Договір № 01/12-18 від 01.12.2018р. між Фізичною особою-підприємцем Зозулею Юрієм Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем Кошель Оксаною Анатоліївною

Натомість, як свідчать матеріали справи (Т.2, а.с. 160-187) та перевірено судом за допомогою ЄДР судових рішень - 08.12.2021 року Одеським апеляційним судом у справі №495/3596/19 ухвалено Постанову за наслідками розгляду апеляційних скарг ФОП Кошель О.А. та ТОВ "САНАФАРМ", якою залишено без змін Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 року, яким визнано недійсними наступні договори:

- Договір № 6/12 від 01.04.2012р. між ОСОБА_1 та ТОВ Санафарм;

- Договір № 01/12-18 від 01.12.2018р. між ФОП Зозулею Ю. М. та ФОП Кошель О. А.

За приписами ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, станом на теперішній час, існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано недійсними Договори, на які посилаються Позивач і Відповідач в якості підстави для користування спірним приміщенням. Проте, внаслідок визнання цих договорів недійсними в судовому порядку, з моменту їх укладення - юридичні наслідки, передбачені цими договорами не настали. Таким чином, у Позивача відсутнє право вимагати усуненні перешкод в користуванні цим приміщенням незалежно від того, чи його займає Відповідач або будь-яка інша особа.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог по цій справі.

На підставі викладеного, у задоволені позову слід відмовити з покладенням судових витрат на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2022 р.

Суддя О.А. Демешин