номер провадження справи 9/144/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 Справа № 908/1921/22

м.Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод», (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 27; представник позивача: адвокат Ясниська О.О.)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», (69600, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)

про стягнення суми 355020,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» про стягнення з відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» суми 355020,00 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 05.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1921/22, присвоєно номер провадження справи 9/144/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, регулярними відключеннями електроенергії, справу розглянуто 23.12.2022. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати обладнання, поставленого позивачем на виконання умов договору № 20/2021/2429 від 08.06.2021 згідно з видатковими накладними ПМ-0000384 від 21.10.2021 на суму 260940,00 грн. та ПМ-0000483 від 24.12.2021 на суму 94080,00 грн. Жодних претензій та зауважень щодо виконання умов договору Покупцем не пред`являлося. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, проте відповідач оплату вартості поставленого обладнання в розмірі 355020,00 грн. не здійснив, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов обґрунтовано ст.ст. 11, 205, 509, 526, 527, 530, 610-612, 625, 626, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 173, 175, 193, 230, 265, 343 ГК України та умовами договору №20/2021/2429 від 08.06.2021. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору та суми витрат на професійну правничу допомогу; розмір витрат на професійну правничу допомогу за попереднім (орієнтовним) розрахунком позивача складає 10 000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який на дійшов до суду та був прийнятий до розгляду (ухвала суду від 08.11.2022 про поновлення строку для подання відзиву), проти позовних вимог заперечив, зокрема, з наступних підстав. Відповідно до п. 5.2 Договору покупець взяв на себе зобов`язання здійснити оплату за поставлене обладнання протягом строку, вказаного у специфікаціях, який обраховується з моменту поставки обладнання та надання документів, вказаних у п. 6.3 договору. Отже, в даному випадку перебіг строку виконання зобов`язання з оплати за поставлене обладнання повинен починатись з моменту отримання відповідачем документів, передбачених в п. 6.3 договору. Позивачем порушено умови договору щодо передачі відповідачеві повного пакету товаросупровідних документів, доказів виконання цього обов`язку до позовної заяви не додано, тому позивач звернувся до суду передчасно. Також відповідач зазначив, що в п. 8.1 Договору визначено, що при настанні воєнних дій сторони звільняються від відповідальності за невиконання тих своїх зобов`язань, виконання яких стало неможливим в наслідок настання форс-мажорних обставин. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2021 в Україні введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №202402.0-7.1 підтверджено, що вищезазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, що є належним підтвердженням у спрощений спосіб підтвердженням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). ПАТ «Запоріжсталь» листом від 24.05.2022 № 79-2011239 на виконання умов укладеного договору було проінформовано ПрАТ «Полтавський машинобудівний завод» про настання форс-мажорних обставин. Враховуючи стрімке наближення ворожих військ у напрямку м. Запоріжжя, з метою запобігання негативним наслідкам техногенного, природного характеру та збереження життя і здоров`я працівників підприємства та мешканців міста, відповідачем було видано наказ № 226 від 28.02.2022 про виведення з експлуатації основних фондів та консервацію основного та допоміжного обладнання терміном з 28.02.2022 до дати закінчення бойових дій або зменшення їх інтенсивності. Персонал ПАТ «Запоріжсталь» був виведений у вимушений простій на підставі наказу № 179 від 07.03.2022. Отже лист від 28.02.2022 №202402.0-7.1 Торгово-промислової палати України та фактичне зупинення діяльності підприємства відповідача, що підтверджується відповідними доказами, підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами внаслідок форс-мажорних обставин, наявність яких є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином ПАТ «Запоріжсталь» було не в змозі виконувати свої грошові зобов`язання за договором № 20/2021/2429 від 08.06.2021. Крім того, відповідач зазначив, що розмір адвокатських витрат у сумі 10 000,00 грн., який заявлений позивачем до стягнення, не відповідає критерію розумності та обґрунтованості. Заявлена позивачем сума гонорару є непропорційною до предмета спору та не має впливу на репутацію сторони, а тому не може бути відшкодована за рахунок відповідача. Крім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду лише копію платіжного доручення на суму 5000,00 грн. Розмір адвокатських витрат у сумі 10000,00 грн. не відповідає критерію розумності і обґрунтованості, є неспівмірним зі складністю справи, тому у їх задоволенні, на думку відповідача, слід відмовити. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (Покупець, відповідач у справі) та Приватним акціонерним товариством «Полтавський машинобудівний завод» (Постачальник, позивач у справі) був укладений договір №20/2021/2429 від 08.06.2021 (далі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати, а Покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1 Договору).

За змістом п.п. 2.1, 3.6, 4.1Договору кількість, номенклатура обладнання вказується у специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною. Право власності на обладнання переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки. Поставка обладнання здійснюється за цінами, що вказані у Специфікаціях.

В пунктах п.п.5.1, 5.2 Договору встановлено, що оплата Покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в цьому Договорі. Оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, вказаного у специфікації, який відраховується з моменту поставки обладнання та надання документів, зазначених в п. 6.3 договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві до початку приймання обладнання оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату обладнання;

- транспортні та супровідні документи;

- пакувальні документи;

- сертифікат або паспорт якості Постачальника чи виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником);

- сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках);

Постачальник зобов`язаний надати Покупцю в електронній формі податкову накладну на всю суму податкових зобов`язань, що виникають у Постачальника в день виникнення податкових зобов`язань по ПДВ.

Покупець вправі відмовитись від приймання поставленого обладнання до надання документів, вказаних в п.6.3 даного Договору (п. 6.4 Договору).

08.06.2021 сторонами було підписано Специфікацію № 1 до вищевказаного Договору, згідно з якою, зокрема, узгоджено постачання обладнання, його номенклатуру, кількість та ціну, всього на загальну суму 355020,00 грн. з ПДВ. Строк поставки: до 29.12.2021 (п.п. 1, 2, 4 Специфікації).

Згідно з п. 5, п. 8 даної Специфікації строк оплати поставленого обладнання: протягом 180 календарних днів з моменту поставки обладнання на склад ПАТ «Запоріжсталь» та наявності повного пакету документів згідно п. 6.3 договору. При відсутності вказаних документів строк розрахунків відраховується з моменту отримання повного пакету документів. Датою поставки вважається дата поставки на склад ПАТ «Запоріжсталь» з відміткою представника Покупця у видатковій накладній Постачальника.

Як свідчать матеріали справи, позивач на підставі Специфікації № 1 до Договору поставив відповідачу обладнання, що підтверджується копіями видаткових накладних №ПМ-0000384 від 21.10.2021 на суму 260940,00 грн. з ПДВ та № ПМ-0000483 від 24.12.2021 на суму 94080,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 355020,00 грн. з ПДВ

Вищезазначені видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками.

ПрАТ Полтавський машинобудвний завод на адресу ПАТ «ЗМК «Запроріжсталь» напрвлялась претензія № 60/64 від 10.05.2022 на оплату суми 260940,00 грн. за обладнання поставлене згідно видаткової накладної №ПМ-0000384 від 21.10.2021. На підтвердження направлення претензії відповідачу до позовної заяви додано копію фіскального чеку від 10.05.2022.

ПАТ «ЗМК «Запроріжсталь» надано в маетріали справи копію листа за вих. № 79-2011239 від 24.05.2022, аресованого ПрАТ Полтавський машинобудвний завод, відповідно до змісту якого, посилаючись на умови п.п. 8.-1-8.4 Договру № 20/2021/2429 від 08.06.2022 повідомляло, що починаючи з 24 лютого 2022 підприємство не має можливості належним чином виконувати зобовязання за Договром у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022№ 64/2022.

Позивачем у відповідь на вишевказаний лист ПАТ «ЗМК «Запроріжсталь» була направлена претензія вих. № 60/75 від 08.06.2022 про сплату заборгованості за обладнання, поставлене згідно з видатковими накладними № ПМ-0000384 від 21.10.2021 на суму 260940,00 грн. з ПДВ та №ПМ-0000483 від 24.12.2021 на суму 94080,00 грн. з ПДВ. При цьому, за змістом вимоги також зазначено, що умовами договору передбачало розрахунок за поставлений товар протягом 180 днів, і до початку воєнних дій з дати поставки товару 21.10.2021 минуло 117 днів та 60 днів з дати поставки 24.12.2021. ПрАТ «Полтавамаш» є підприємством з невеликими оборотами, в умовах війни перебуває в скрутному становищі. На підтвердження направлення претензії відповідачу до позовної заяви додано копію фіскального чеку від 10.06.2022.

У зв`язку із невиконанням відповідачем вимоги щодо оплати отриманого обладнання, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 355020,00 грн., за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12, ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ст. 74 цього Кодексу встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

В даному випадку, для правильного вирішення спору, що виник між сторонами, необхідною умовою є встановлення факту наявності господарських правовідносин, факту поставки товару, настання строку щодо виконання грошового зобов`язання відповідачем та, відповідно, наявності підстав для захисту порушених прав та інтересів особи, яка звернулася до суду.

Як встановлено судом вище, на підставі укладеного договору № 20/2021/2429 від 08.06.2021 позивач поставив відповідачу обладнання, обумовлене в Специфікації № 1 до Договору, згідно з підписаними сторонами видатковими накладними № ПМ-0000384 від 21.10.2021 на суму 260940,00 грн. з ПДВ та № ПМ-0000483 від 24.12.2021 на суму 94080,00 грн. з ПДВ.

Відповідач факт отримання товару за вищевказаними товарними накладними не заперечив.

Враховуючи встановлений п. 5 Специфікації № 1 строк оплати, зобов`язання по сплаті поставленого обладнання виникло через 180 календарних днів з моменту поставки за видатковими накладними від 21.10.2021 та від 24.12.2021, а саме: 20.04.2022 та 23.06.2022 відповідно.

Як слідує із відзиву, відповідач вважає, що строк виконання зобов`язання з оплати обладнання не настав у зв`язку з ненаданням позивачем доказів того, що постачальником було передано покупцю повний пакет документів, передбачениий п. 6.3 договору.

В пункті п. 6.3 Договору визначено, що Постачальник до початку приймання обладнання зобов`язаний надати Покупцеві оригінали документів визначених у цьому пункті.

Суду не надано доказів, що при прийнятті обладнання відповідачем заявлялось про відсутність будь-яких товаросупровідних документів, які Постачальник не передав до початку приймання Покупцем обладнання або що відповідчем виставлялися позивачу претензії щодо непередання відповідних документів на отримане обладнання після його прийняття.

Обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату вартості здійсненої поставки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 02.07.20219 у справі № 918/537/18 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

Рахунок на оплату є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за передане обладнання, та за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, встановленим у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки рахунком не фіксується господарська операція чи дозвіл на її проведення. При цьому банківські платіжні реквізити сторін наведені у розділі 11 Договору, а також містяться у самих видаткових накладних, за якими здійснено постачання обладнання.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 688 та 690 ЦК України, товари, від яких покупець відмовився, повинні прийматися ним на відповідальне зберігання.

Згідно з п. 6.4 Договору встановлено, що Покупець вправі відмовитись від приймання поставленого обладнання до надання документів, вказаних в п.6.3 договору.

Однак докази відмови від приймання поставленого обладнання чи його прийняття на зберігання відповідачем через невиконання позивачем обов`язку з надання повного пакету документів, визначеного в п. 6.3 Договору, суду не надані та у матеріалах справи вони також відсутні.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами.

За таких обставин, ухилення від оплати отриманого товару з вищезазначених підстав не відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. Обов`язок Покупця з оплати товару виникає безпосередньо з факту здійснення Постачальником поставки обладнання та прийняття його Покупцем.

Крім того, у відзиві ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» також зазначено про неможливість виконання грошових зобов`язань за договором № 20/2021/2429 від 08.06.2021 внаслідок настання з 24.02.2022 форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією та введення в Україні воєнного стану, що підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №202402.0-7.1.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час. Так, згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Загальним офіційним листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджено, що обставини з 24 лютого 2022 року (військова агресія Російської Федерації проти України) до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких (-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

В пункті 8.1 укладеного сторонами Договору визначено, що при настанні, в тому числі, обставин соціального, політичного та міжнародного походження (загроза війни, озброєнні конфлікти чи серйозна загроза такого конфлікту, ворожі атаки, воєнні дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, заколоти, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, революції, повстання, обмеження комендантської години, експропріації, примусові вилучення … та т.п.), які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними та непереборними обставинами, наслідками яких є неможливість протягом певного часу частково чи в повному обсязі виконання зобов`язань, виконання яких стало неможливим внаслідок дії форс-мажорних обставин, при цьому, строк виконання всіх зобов`язань по цьому Договору збільшується співрозмірно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Після припинення дії форс-мажорних обставин, всі перенесені зобов`язання підлягають виконанню в порядку, передбаченому цим Договором з урахуванням співмірності продовження моменту їх виконання на період дії форс-мажорних обставин.

В пункті 8.2 Договору визначено, що сторона, для якої наступили форс-мажорні обставини, зобов`язана без необґрунтованих затримок повідомити в письмовій формі іншу сторону про їх настання або припинення. Факти, викладені у повідомленні про настання форс-мажорних обставин, підлягають підтвердженню Торгово-промисловою палатою України, сертифікат якої, після його отримання, але не пізніше 20 календарного дня з дати повідомлення про настання форс-мажорних обставин, також направляється стороною, для якої настали форс-мажорні обставини, іншій стороні.

Частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, захоплення підприємств.

Цей перелік не є вичерпним, отже сторона договору, яка не може його виконати, вправі доводити існування відповідних обставин в загальному порядку.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання відповідних сертифікатів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст.6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладаючи Договір сторони узгодили збільшення (перенесення) строку виконання всіх зобов`язань по Договору на період дії форс-мажорних обставин співрозмірно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини, крім того строку, що настав до дати виникнення таких обставин (п. 8.1 Договору).

В п. 8.2 Договору встановлено обов`язок сторони для якої наступили форс-мажорні обставини в письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання та надати на підтвердження відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України не пізніше 20 календарного дня з дати такого повідомлення.

Отже для застосування умови про збільшення (перенесення) строку виконання зобов`язання з оплати отриманого обладнання по Договору на період дії форс-мажорних обставин насамперед необхідним є чітке додержання у сукупності обох вищезазначених пунктів договору.

Як встановлено судом вище, в листі вих. № 79-2011239 від 24.05.2022 ПАТ «ЗМК «Запроріжсталь» письмово повідомило позивача, як то визначено в п. 8.2 договору, про неможливість з 24 лютого 2022 належним чином виконувати зобовязання за Договром №20/2021/2429 від 08.06.2021 у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та зазначило, що відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України про настання обставн непереборної сили буде наданий, коли це стане можливим, враховуючи доступність та роботу ТПП.

Про отримання ПрАТ Полтавський машинобувний завод вказаного листа відповідача свідчить направлена у відповідь на нього претензія вих.№60/75 від 08.06.2022.

Однак доказів направлення позивачу відповідного сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України не пізніше 20 календарного дня з дати повідомлення про настання форс-мажорних обставин, як то визначено в п. 8.2 договору, чи в інший строк, враховуючи доступність та роботу ТПП, як вказував відповідач у своєму листі, адресованому позивачу, позивачем суду не надано.

Введений на території України з 24.02.2022 воєнний стан, який на теперішній час не припинено, є загальновідомою обставиною дії форс-мажорних обставин в Україні до їх офіційного закінчення, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України в листі вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Проте запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для звільнення від договірних зобов`язань. Даний лист ТПП є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у кожному конкретному випадку невиконання договірних зобов`язань.

13.05.2022 на офіційному сайті Торгово-промислової палати України надано роз`яснення щодо засвідчення форс-мажорних обставин, що знаходиться в загальному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://ucci.org.ua/press-center/ucci-news/protsedura-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin-z-28-02-2022, за змістом якого зазначено, що вищезгаданий лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Відповідно ж до положень ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України обставини щодо наявності непоборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором.

Тобто в силу закону можливе звільнення саме від відповідальності за невиконання зобов`язань, а не від виконання основного зобов`язання.

Позивачем в межах даної справи заявлено вимоги про стягнення лише суми основного боргу за поставлене обладнання.

При цьому суд також враховує наступне.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Таким чином, в даному конкретному випадку, надання доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за Договором № 20/2021/2429 від 08.06.2021, шляхом видачі відповідного сертифіката, є обов`язковим. Самого лише письмового повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини відповідно до умов договору недостатньо.

До того ж Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначено, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).

Крім посилання на загальний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, адресований всім, кого це стосується, відповідачем не надано належних доказів неможливості виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого від позивача обладнання у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як вказано відповідачем у відзиві, відповідачем було видано наказ № 226 від 28.02.2022 про виведення з експлуатації основних фондів та консервацію основного та допоміжного обладнання терміном з 28.02.2022 до дати закінчення бойових дій у м.Запоріжжя або зменшення їх інтенсивності. Проте, ані копії зазначеного наказу, ані будь-яких інших доказів на підтвердження обставин щодо зупинення діяльності підприємства відповідача, які мають місце і на час розгляду судом даної справи, відповідач суду не надав.

Жодних доказів того, що введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання відповідачем конкретних зобов`язань за Договором матеріали справи не містять.

При цьому слід також зазначити, що вищезазначені форс-мажорні обставини настали не тільки для відповідача, але й для позивача. Всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі в країні та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач не надав суду доказів виконання обов`язку з оплати отриманого від позивача обладнання, строк виконання якого настав.

Викладені у відзиві заперечення відповідача є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

На підставі всього вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 355020,00 грн. заборгованості доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві зазначено про витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком складають 10000,00 грн.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, витрати на правову допомогу стягуються судом при ухваленні рішення на користь відповідної сторони, якщо останньою буде документально доведено понесення цих витрат.

Таким чином право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Позовна заява Приватного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» підписана представником позивача адвокатом Ясниською О.О., додатки до позову завірені адвокатом. Позовна заява подана до суду (направлена засобами поштового зв`язку) також особисто адвокатом Ясниською О.О.

До позовної заяви додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07.09.2022, який укладено між адвокатом Ясниською О.О., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1537 від 24.06.2016 (видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 24.06.2016 № 6) та Клієнтом ПрАТ «Полтавський машинобудівний завод». Відповідно до змісту цього договору визначено характер правничої допомоги: представництво та захист інтересів у справі за позовом ПрАТ «Полтавамаш» до ПАТ «Запоріжсталь» про стягнення заборгованості. Зміст доручення: представлення інтересів у господарському суді (збирання доказів по справі, написання та подання позову, представлення інтересів в суді). Розмір гонорару всього 10 000,00 грн. Остаточний розрахунок: не пізніше останнього судового засідання (п. 1.1, п. 3.1 договору).

Також до позовної заяви додано копію ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ № 1105105, виданого 22.09.2022 на підставі вищевказаного договору, та копію платіжного доручення № 16120 від 21.09.2022 про перерахування ПрАТ «Полтавський машинобудівний завод» на рахунок Ясниської О.О. суми 5000,00 грн. оплати за послуги адвоката згідно вказаного договору.

Суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які понесені позивачем, є доведеним та співмірним, враховуючи обсяг наданих послуг (складання позову, збір додатків до нього, подання до суду) та складність справи.

Доказів понесення витрат на правову допомогу в більшому розмірі, як то зазначено згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком позивача, викладеним у позові, позивачем суду не надано. При цьому зазначення про те, що відповідні документи будуть надані після ухвалення рішення суду, як то передбачено в ч.8 ст. 129 ГПК, в позовній заяві також відсутнє. Відповідна заява станом на день розгляду справи від позивача до суду не надходила.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги положення статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», (69600, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72) на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод», (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 27) суму 355020 (триста п`ятдесят п`ять тисяч двадцять) грн. 00 коп. заборгованості, суму 5325 (п`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн. 30 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 23.12.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва