ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"23" грудня 2022 р. Справа № 906/1428/21.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Соловей Л.А., розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Гладуна С.М. про відвід судді (вх.№01-19/75/22 від 19.12.2022) у справі

за позовом: Заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради (м.Житомир), Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до: Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича (с.Кодня Житомирського району Житомирської області)

про стягнення 198146,80грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради та Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів "Житомирської міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича про стягнення 198 146,80грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на нікчемність додаткових угод до договору про закупівлю товарів за державні кошти №105 від 21.08.2017.

19.12.2022 до Господарського суду Житомирської області від представника відповідача засобами електронного зв`язку надійшла заява про відвід судді Шніт А.В. (вх.№01-19/75/22 від 19.12.2022).

В обґрунтування заяви, зокрема, зазначено, що за результатами розгляду клопотання відповідача про витребування доказів (вх.№01-44/1261/22 від 08.11.2022) судом відмовлено в його задоволенні, чим, на думку представника відповідача, порушено правила оцінки доказів з позиції їх належності та допустимості.

Суддя Шніт А.В. розглянула заявлений відвід і відповідно до ухвали Господарського суду Житомирської області дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу та передала справу №906/1428/21 для вирішення питання про відвід судді Шніт А.В. у порядку, встановленому ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 заяву представника відповідача від 19.12.2022 про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/1428/21 передано на розгляд судді Соловей Л.А.

Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Гладуна С.М. про відвід судді Шніт А.В. суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом ч.3 ст.39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч.7 ст.39 ГПК України).

Згідно ч.8 ст.39 ГПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в ст.35 Господарського процесуального кодексу України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Як зауважував Європейський суд з прав людини, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа Ле Конт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії, останній абзац п.58).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989р. у "Справі Гаусшильдта" зазначив: найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява №11/1987/134/188, § 48).

Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (судді) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 встановлено, що "безсторонність", в сенсі п.1 ст.6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що суддя необ`єктивний, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно слід зазначити, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Судом встановлено, що представник відповідача у заяві про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/1428/21 посилається на те, що за результатами судового засідання, яке відбулось 12.12.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника ФОП Гладуна С.М. про витребування доказів, що свідчить про упередженість суду під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодних належних та допустимих доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді при здійснені правосуддя в розумінні ст.35 ГПК України в ході розгляду даної заяви про відвід не встановлено.

Із зазначеного стороною у заяві про відвід судді фактично вбачається, що представник відповідача не погоджується з процесуальними діями судді в цілому при винесенні процесуальних рішень (ухвал) у даній справі. Водночас, ч.4 ст.35 ГПК унормовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, а тому підстави, визначені заявником, не можуть бути тими обставинами, за наявності яких, суддя підлягає відводу. Також, на думку суду, враховуючи вищевикладені норми законодавства, предмет спору і його значення для сторін, поведінка судді Шніт А.В. не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або є упередженою під час розгляду справи №906/1428/21.

Враховуючи викладене, беручи до уваги приписи ст.35 ГПК України, суд не вбачає підстав для висновку про небезсторонність, необ`єктивність чи упередженість судді Шніт А.В. у справі №906/1428/21 та дійшов висновку, що заява представника ФОП Гладуна С.М. про відвід судді є необґрунтованою та безпідставною, з огляду на що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 35, ч. 3 ст. 39, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ФОП Гладуна С.М. від 19.12.2022 про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/1428/21 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 23.12.2022 та не підлягає оскарженню.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1 - у справу

2 - Житомирській обласній прокуратурі на електронну пошту:

3 - Житомирській окружній прокуратурі на електронну пошту:

4 - Житомирській міській раді на електронну адресу:

5 - КП "Управління автомобільними шляхами" (рек.) та на електронні адреси: , ,

6 - ФОП Гладун С.М. на електронні адреси: ,