СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Харків Справа № 922/1521/18 (922/2869/17)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Россолов В.В. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача Коваль Л.Л., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2378 від 08.12.2006; довіреність № 24/06/01 від 24.06.22 (поза межами приміщення суду);

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ, (вх. №568 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 (повний текст рішення складений 21.02.2022, суддя Усатий В.О.)

у справі № 922/1521/18 (922/2869/17)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Каравай", м. Харків,

про визнання кредитором

в межах справи про банкрутство ПАТ "Каравай", м. Харків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просило визнати його кредитором Публічного акціонерного товариства "Каравай", вимоги якого забезпечено заставою майна з сумою вимог 142 772 965,20 грн, що виникли на підставі кредитного договору №165/12-KLMV від 09.07.2012, в порядку, передбаченому положеннями статей 105, 110-112 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/2869/17 (922/1521/18) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- судом встановлено, що у 2015 році, до звернення з даним позовом, відбувся перехід права власності ПАТ "Каравай" на майно, яке є предметами іпотечних договорів та договору застави, укладених з ПАТ «Златобанк», до інших осіб, тому з 2015 року ПАТ "Каравай" втратив статус іпотекодавця та заставодавця за виниклими зобов`язаннями, адже право власності на предмети застави та іпотеки останнього перейшло до іншої особи;

- матеріали справи містять копії договорів купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна, укладених між ПАТ "Каравай" та ТОВ "Сістем білдінг Менеджмент", посвідчених у встановленому законодавством порядку, однак АТ "Златобанк" не було надано доказів визнання зазначених договорів купівлі-продажу недійсними станом як на момент звернення з позовом у даній справі, так і на час винесення рішення;

- на виконання вказівок суду касаційної інстанції судом першої інстанції встановлено, що основне зобов`язання боржником не було виконане, однак банком не було реалізоване право звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, оскільки заявником відповідні вимоги було пред`явлено до осіб, які не є власниками майна (неналежних відповідачів);

- оскільки судом встановлено факт вибуття з власності ПАТ "Каравай" майна, що є предметами іпотеки та застави ще до звернення банку з позовом про визнання його кредитором ПАТ "Каравай", переходу права власності на предмети іпотеки та застави до інших осіб, а також відсутність інших наявних у відповідача перед позивачем зобов`язань, вказане свідчить про відмову у задоволенні вимог банку про визнання його кредитором боржника.

Позивач, Публічне акціонерне товариство Златобанк, не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Одночасно апелянт порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство «Златобанк» посилалось на те, що:

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки попри те, що передане в іпотеку та заставу майно відповідача станом на момент звернення з вимогою про включення грошових вимог ПАТ «Златобанк» до ліквідаційного балансу відповідача перейшло у власність третіх осіб, ПАТ «Каравай» залишається іпотеко- та заставодавцем за укладеними договорами, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог;

- банком не надавалася згода на продаж майна ПАТ «Каравай», іпотеко- та заставодержателем якого є ПАТ «Златобанк», тому в силу положень чинного законодавства відповідні правочини, укладені між ПАТ «Каравай» та іншими особами, є недійсними, а вимоги банка - доведеними;

- оскільки на відчуження предметів іпотеки банк, як іпотекодержатель, не надавав згоди, а ліквідатором боржника не вчинені дії щодо витребування майна в кінцевого власника у ліквідаційну масу на підставі статті 12 Закону України «Про іпотеку», позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.05.2022 для розгляду справи №922/1521/18 (922/2869/17) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Россолов В.В., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (вх. №568 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) залишено без руху.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) поновлено Публічному акціонерному товариству Златобанк пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17); відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м.Київ, (вх. №568 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі № 922/1521/18 (922/2869/17); встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1521/18 (922/2869/17); встановлено про дату, час та місце розгляду справи повідомити учасників справи додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у цій справі призначено справу № 922/1521/18 (922/2869/17) до розгляду на 22.11.2022 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 131; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд.

20.10.2022 Східним апеляційним господарським судом розміщено оголошення про дату, час та місце розгляду справи №922/1521/18 (922/2869/17) на офіційному веб-порталі «Судова влада», повідомлення про яке наявне в матеріалах справи.

31.10.2022 від Національного банку України до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява про залучення останнього у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, в обґрунтування якої останній посилається на те, що права та вимоги за кредитним договором № 165/12-KLMV від 09.07.2021, укладеним між позивачем та ПрАТ "Хлібозавод Салтівський" та усіма договорами забезпечення вказаного кредитного договору, перебувають у заставі Національного банку України згідно договору застави № 12/ЗМ від 05.03.2014, тому рішення суду у даній справі може вплинути на права та обов`язки Національного банку України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17), зокрема, задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про участь його представника - адвоката Коваль Любові Леонідівни, в судовому засіданні з розгляду справи №922/1521/18 (922/2869/17) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів особи, яка подала вказане клопотання.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) оголошено перерву у судовому засіданні до "14" грудня 2022 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 131; попереджено, що неявка сторін або інших учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи; судове засідання у справі №922/1521/18 (922/2869/17), призначене на 14.12.2022 о 10год 00хв, встановлено провести за участю адвоката Коваль Любові Леонідівни, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів заявника; у задоволенні заяви Національного Банку України про залучення його у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача відмовлено.

Представник апелянта, який прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/1521/18 (922/2869/17) та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать відомості про отримання ліквідатором боржника копії ухвали про призначення справи до розгляду в електронному кабінеті системи «Електронний суд».

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також з огляду на те, що явка сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а наявних матеріалів справи на думку суду достатньо для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022№ 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 №757/2022, частково змінено статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, зокрема, в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах необхідного розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 09.07.2012 між АТ «Златобанк» та Приватним акціонерним товариством "Хлібзавод "Салтівський" було укладено кредитний договір № 165/12-KLMV (далі - "Кредитний договір"), за умовами п.1.1 якого в порядку та на умовах, встановлених цим Кредитним Договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору.

На виконання умов Кредитного договору позивач передав боржнику грошові кошти у якості кредиту (копії виписок з рахунків заборгованості, меморіальних ордерів додані до матеріалів справи).

Для забезпечення наведеного Кредитного договору між сторонами спору були укладені договори іпотеки та договір заставки, а саме:

- Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. 09.07.2012 за реєстровим № 987, за умовами якого в іпотеку позивача відповідач передав нежитлові будівлі літ. "А-2", площею 2622,4 кв.м, літ. "Б-1" площею 1055,5 кв.м, літ. "В-1" площею 43,5 кв.м, літ. "Г-1" площею 9,8 кв.м, загальною площею 3731,2 кв.м, розташовані за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А (далі - "Договір іпотеки 1");

- Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. 09.07.2012 р. за реєстровим № 989, за умовами якого в іпотеку Банку Майновий поручитель передав нежитлові будівлі літ. "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "3-1", "И-1", "М-2", "Р-1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок номер 55 (п`ятдесят п`ять) (надалі "Договір іпотеки 2");

- Договір застави № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012, за умовами якого в заставу позивача відповідач передав обладнання згідно переліку, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова 55, (надалі "Договір застави").

Невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань стало підставою для звернення банку із позовом до суду про стягнення суми виниклої заборгованості.

05.08.2014 рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/2542/14 задоволено позов АТ "Златобанк" до ПрАТ "Хлібозавод "Салтівський", ТОВ "ТД Золотий урожай" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 165/12-KLMV у розмірі 64080015,08 грн.

01.12.2014 рішенням Хустського районного суду Закарпатської області, крім іншого, визнано недійсними іпотечні договори та договір застави, укладені між ПрАТ "Каравай" та АТ "Златобанк".

31.12.2014 в Державних реєстрах (Реєстрах іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження) зареєстровано припинення записів про іпотеку та заборону відчуження щодо іпотечного майна

19.01.2015 Публічне акціонерне товариство «Златобанк» звернулося до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство відносно боржника за Кредитним договором - Публічного акціонерного товариства «Хлібзавод «Салтівський».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2015 у справі №922/224/15 Приватне акціонерне товариство «Хлібзавод «Салтівський» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2015 порушено провадження у справі № 922/224/15 про банкрутство боржника - Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду першої інстанції від 19.05.2016 у справі № 922/224/15 затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський", до якого, крім інших, включено вимоги ПАТ "Златобанк" в сумі 142772965,2 грн, з яких 142382755,13грн - четверта черга та 390210,06 грн - шоста черга, а також 8526,00 грн судового збору - перша черга.

09.03.2017 ухвалою господарського суду Харківської області у справі №922/224/15 ліквідовано Приватне акціонерне товариство «Хлібзавод «Салтівський» та знято його з обліку з 21.03.2017, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З наведеної ухвали місцевого господарського суду про затвердження ліквідаційного звіту та балансу, а також з пояснень АТ "Златобанк" вбачається, що вимоги банку, які виникли на підставі Кредитного Договору № 165/12-KLMV, не були задоволені.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 09.03.2017 - залишено без змін.

У відповідності до пояснень позивача (вх. 7976 від 23.12.2021), наданих на вимогу суду першої інстанції за наслідком нового розгляду справи, останній зазначив, що розмір заборгованості станом на 21.12.2021 складає 156653692,19 грн; останнє надходження коштів за кредитним договором відбулось 23.03.2018.

Невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань зумовило подання АТ "Златобанк" у серпні 2015 року заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було укладено в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Зазначена заява розглядалась місцевим господарським судом в межах справи про банкрутство ПАТ "Каравай" №922/1521/18.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі №922/1521/18 в задоволенні заяви ПАТ "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави відмовлено.

Місцевий господарський суд у наведеній ухвалі дійшов висновку про те, що вимоги банку не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що майно (як рухоме, так і не рухоме), щодо якого заявлені вимоги, не належить особам, до яких заявлені вимоги. Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що відповідне нерухоме майно, іпотекодержателем якого є банк, змінило свою площу у зв`язку з частковим знищенням (знесенням) будівлі.

Вказана ухвала суду першої інстанції набрала чинності та не була оскаржена.

До вирішення вищевказаної заяви та до відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Каравай», 19.08.2017, АТ "Златобанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про визнання банку кредитором Публічного акціонерного товариства "Каравай", який забезпечено заставою майна з сумою вимог 142772965,20 грн, які виникли на підставі кредитного договору №165/12-KLMV від 09.07.2012.

В обґрунтування позовних вимог про визнання АТ "Златобанк" кредитором ПАТ "Каравай", позивач вказував на те, що вимоги банку зі сплати заборгованості за кредитним договором від 09.07.2012 №165/12-KLMV не були задоволені, у зв`язку з чим, дізнавшись про те, що ПАТ "Каравай" з 04.05.2017 знаходиться в стані припинення за рішенням засновників і кінцевою датою звернення кредиторів з вимогами до Боржника встановлено 07.07.2017, АТ "Златобанк" звернулося із заявою з кредиторськими вимогами до ПАТ "Каравай" (вимога №1876 від 22.06.2017) у розмірі 142 772 965,72 грн, однак у зв`язку з відсутністю повідомлення про результати розгляду заявлених банком вимог, вказане стало підставою для звернення із позовом до суду.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.11.2017 у справі №922/2869/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ "Златобанк".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 апеляційну скаргу АТ "Златобанк" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.09.2021 скасовано рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018. Справу № 922/2869/17 направлено до господарського суду Харківської області в межах справи про банкрутство ПАТ "Каравай" № 922/1521/18.

Скасовуючи наведені судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив наступне:

- суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що зняття основного боржника банку - ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський", з обліку та внесення відповідних відомостей до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є підтвердженням погашення вимог позивача до відповідача за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 09.07.2012 за реєстровим №987, договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 09.07.2012 за реєстровим №989 та договором застави №165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012, оскільки вказане не є підставою для припинення іпотеки у розумінні положень Закону України "Про іпотеку";

- обмежившись посиланням на ухвалу господарського суду Харківської області 01.12.2015 у справі №922/224/15, судами попередніх інстанцій не встановлено, чи здійснювалось погашення основного зобов`язання за кредитним договором №165/12-КLМV від 09.07.2012 боржником, чи було таке зобов`язання повністю або частково погашене;

- попередніми судовими інстанціями при винесенні оскаржуваних судових рішень не було враховано, що 25.08.2015 AT "Златобанк" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Каравай" про звернення стягнення на предмет іпотеки та просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №165/12-KLMV від 09.07.2012 звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами №№ 987 та 989 від 09.07.2012 та звернути стягнення на предмет застави за договором № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012; судами не було надано оцінки доводам скаржника щодо зазначеного звернення банку з відповідною позовною заявою та не взято до уваги положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03.07.2018 № 2478-VIII, якими були внесені зміни до статті 593 ЦК України.

Надаючи власну правову кваліфікацію виниклим правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Частинами 5, 6 ст. 105 ЦК України визначено, що строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Отже, норми цивільного законодавства не надають ліквідаційній комісії права залишати вимоги кредиторів без розгляду, вимога кредитора має бути розглянута з прийняттям та направленням відповідного рішення ліквідаційною комісією не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з ч. 3. ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними (ч. 5 ст. 112 ЦК України).

Частиною восьмою статті 20 ГПК України передбачено, що справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Отже, внаслідок порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю КУзПБ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження та діяльністю боржника.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За приписами статей 3, 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Відповідно до Закону України "Про заставу" заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави та/або іпотеки кредитор має право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою/іпотекою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає із застави або іпотеки, полягає в реалізації кредитором права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку/заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок заставного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Як зазначено вище, 09.07.2012 між АТ «Златобанк» та Приватним акціонерним товариством "Хлібзавод "Салтівський" було укладено кредитний договір № 165/12-KLMV (далі - "Кредитний договір"), для забезпечення виконання якого між сторонами спору були укладені договори іпотеки та договір заставки, а саме: договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. 09.07.2012 за реєстровим № 987, за умовами якого в іпотеку позивача відповідач передав нежитлові будівлі літ. "А-2", площею 2622,4 кв.м, літ. "Б-1" площею 1055,5 кв.м, літ. "В-1" площею 43,5 кв.м, літ. "Г-1" площею 9,8 кв.м, загальною площею 3731,2 кв.м, розташовані за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А (далі - "Договір іпотеки 1"); договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. 09.07.2012 р. за реєстровим № 989, за умовами якого в іпотеку Банку Майновий поручитель передав нежитлові будівлі літ. "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "3-1", "И-1", "М-2", "Р-1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок номер 55 (п`ятдесят п`ять) (надалі "Договір іпотеки 2"); договір застави № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012, за умовами якого в заставу позивача відповідач передав обладнання згідно переліку, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова 55, (надалі "Договір застави").

У відповідності до наданих ліквідатором ПАТ" Каравай" документів, 02.01.2015 ПАТ "Каравай" (продавець) та ТОВ "Сістем білдінг Менеджмент" (покупець) укладено:

- договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі літ "А-2", площею 2622,4 кв м, літ "Б-1", площею 1055,5 кв.м, літ "В-1" площею 43,5 кв.м; літ "Г-1" площею 9,8 кв.м загальною площею 3731,2 кв.м за адресою: м. Харків, площа Повстання. будинок номер 2-А, укладений 02.01.2015 року між ПАТ "Каравай" та ТОВ "Сістем Білдінг Менеджмент", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар 02.01.2015, зареєстрованого за № 3;

- договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі літ "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "З-1", "И-1", "М-2", "Р-1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок 55, укладений 02.01.2015 між ПАТ "Каравай" та ТОВ "Сістем Білдінг Менеджмент", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар 02.01.2015, зареєстрованого за № 2.

Також між ПАТ "Каравай" (Продавець) та ТОВ "Сістем білдінг Менеджмент" (Покупець) 23.01.2015 укладено договір купівлі продажу об`єкти рухомого майна згідно переліку (те, що перебувало в заставі АТ "Златобанк").

Матеріали справи містять копії договорів купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна, укладені між ПАТ "Каравай" та ТОВ "Сістем білдінг Менеджмент", договори посвідчені нотаріально, про перехід права власності внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. АТ "Златобанк" як станом на момент звернення з позовною заявою у даній справі, на момент нового розгляду справи та даного апеляційного перегляду не було надано доказів визнання зазначених договорів купівлі-продажу недійсними у встановленому Законом порядку.

Отже, право власності ПАТ «Каравай» на об`єкти, що перебували у іпотеці та заставі, було відчужено іншим особам. Вказане також не заперечується й самим апелянтом, про що останнім зазначено у тексті апеляційної скарги.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" врегульовано питання про наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

Так, згідно з положеннями статті 23 вказаного Закону у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

В Рішенні Конституційного Суду України від 14.07.2020 № 8-р/2020 у справі щодо конституційності положень ч. 1, 2 ст. 23 ЗУ "Про іпотеку" зазначено, що особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також у наведеному Рішенні Конституційним Судом України зазначено, що факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки.

Так, згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (частина перша); особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частина друга).

З аналізу наведених норм права вбачається, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (перше речення частини першої); звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта).

З огляду на сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Вказаний правовий висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/17966/14-ц.

Уухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі №922/4800/15 в задоволенні заяви ПАТ "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" (вх. 4800/15 від 25.08.2015 з урахуванням уточнень: 15.02.2016; 23.05.2016; 21.05.2018; 07.08.2018) про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави відмовлено.

Судом першої інстанції під час розгляду наведеної заяви АТ "Златобанк" було встановлено, що нерухоме майно, яке є предметом договорів іпотеки, та рухоме майно, яке є предметом договору застави, вибуло з власності та володіння ПАТ "Каравай" у 2015 році, тобто ще до звернення АТ "Златобанк" із позовом у справі № 922/2869/17 (у серпні 2017 року).

Зазначені обставини також відображені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчать надані інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та зазначено АТ "Златобанк" у поясненнях (вх. 30302 від 23.12.2021).

Відмовляючи у задоволенні вимог заявника, судом першої інстанції у наведеній вище ухвалі також було встановлено, що: ані представники АТ "Златобанк", ані Уповноважена особа Фонду гарантування не звертались до суду із заявами про зміну вимог заяви та заміну осіб, до яких заявлені вимоги, або залучення до участі у справі в якості співвідповідача осіб, які є власниками такого майна на момент розгляду заяви; заявник мав достатньо часу та можливості врахувати зазначені зміни та звернутись до суду з клопотанням про заміну осіб, до яких він заявляє вимоги, однак не зробив цього; оскільки заявником вимоги пред`явлено до осіб, які не є власниками майна (неналежних відповідачів), вимоги заяви АТ "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування про звернення стягнення на предмети іпотеки та застави не підлягають задоволенню.

Ухвала господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі №922/1521/18 922/4800/15) є чинною та набрала законної сили.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на те, що матеріалами справи доведений факт вибуття з власності ПАТ "Каравай" майна, що є предметами іпотеки та застави ще до звернення банку з позовом про визнання його кредитором ПАТ "Каравай", переходу речових прав на предмети іпотеки та застави до інших осіб, а також відсутність наведених заявником інших передумов для визнання банку кредитором відповідача у даній справі, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді судового рішення, спростовуються матеріалами справи та не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача, Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (вх. №568 Х) задоволенню не підлягає, а на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі № 922/1521/18 (922/2869/17) слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (вх. №568 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі № 922/1521/18 (922/2869/17) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/1521/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.12.2022

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко