ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. Справа№ 910/7632/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки)

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021

у справі № 910/7632/21 (суддя: Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Львівської міської ради

до 1) Міністерства охорони здоров`я України

2) Державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України та Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно перебуває у комунальній власності та в державну власність не передавалося, у зв`язку з чим просив суд витребувати майно з чужого незаконного володіння МОЗ, скасувати державну реєстрацію права власності МОЗ на спірне майно та скасувати державну реєстрацію права господарського відання ДУ "Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 в справі № 910/7632/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що надані позивачем технічні паспорти містять різні площі приміщень третього поверху - 215,4 кв.м., 296,3 кв.м. та 117,6 кв.м., а тому позивачем не доведено суду поза розумним сумнівом, що мова йде про одну будівлю. Зауважив, що сам факт оренди не є правовстановлюючим фактом в частині наявності у орендодавця права власності на об`єкт оренди. Вказав на те, що позивач лише обмежився загальними твердженнями про наявність у нього права власності на всю будівлю з 18.04.2003, не надавши жодного доказу на підтвердження цього юридичного факту.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Львівська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 в справі № 910/7632/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за умов неповного дослідження обставин справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам. Зокрема скаржник зауважує, що судом не наведено доводів, які зумовили виникнення сумнівів щодо достовірності, дійсності та повноти технічних паспортів. Наголошує, що у даній справі має місце подвійна реєстрація права власності на одні і ті ж приміщення, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами. Звертає увагу на те, що оскаржуване рішення прийнято за відсутності особи, на яку впливає рішення у справі - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021, апеляційна скарга Львівської міської ради у справі № 910/7632/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Також не погоджуючись із прийнятим рішенням, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 в справі № 910/7632/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, чим позбавлено апелянта можливості брати участь у розгляді справи та порушено такі основні засади судочинства як: рівність учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказує на те, що Міністерство охорони здоров`я України неправомірно зареєструвало за собою право власності на приміщення, власником якого є Львівська міська рада в силу того, що Львівська міська рада є власником цілого будинку № 5 на пр. Свободи у м. Львові. Підкреслює, що оскаржувана реєстрація права державної власності на нежитлові приміщення проведена всупереч чинному законодавству, оскільки для проведення державної реєстрації права державної власності на об`єкт, у випадку його передачі із комунальної власності, необхідне рішення власника про передачу та акт приймання-передачі, які в матеріалах справи відсутні, адже таких документів позивачем не видавалось.

Крім того до апеляційної скарги скаржник додає клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Згідно витягу з протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному головуючому судді від 08.10.2021, апеляційна скарга Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) у справі № 910/7632/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 вирішення питання, щодо подальшого руху апеляційних скарг Львівської міської ради та скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021, відкладено до надходження матеріалів справи № 910/7632/21.

До Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 13.10.2021, надійшли матеріали справи № 910/7632/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021, для розгляду апеляційних скарг у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 справу № 910/7632/21 за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 та призначено до розгляду на 13.12.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 справу № 910/7632/21 за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 прийняти до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.; апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 14 352,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 розгляд апеляційної скарги Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 відкладено на 17.01.2022.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 представником Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особи, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якої останній додав доказ сплати судового збору, а саме платіжне доручення №550 від 01.12.2021 на суму 14352, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21; розгляд апеляційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 призначено на 17.01.2022; об`єднано апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (особа, яка вважає, що порушені її права, інтереси та (або) обов`язки) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання, а також висловити доводи та міркування з приводу заявленого клопотання про залучення Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

21.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Львівської міської ради, в якому Міністерство охорони здоров`я України просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що будівля, частина приміщень у якій становлять предмет спору у цій справі, ніколи не передавалась у власність територіальної громади міста Львова, а у Львівської міської ради ніколи не виникало право власності на спірну будівлю.

У подальшому розгляд справи відкладався, а склад колегії суддів змінювався.

Протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 залучено Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в якості 3 особи на стороні позивача та оголошено перерву до 28.11.2022.

Представник позивача в судовому засіданні 28.11.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 28.11.2022 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача 2 та третьої особи 28.11.2022 в судове засіданні в режимі відеоконференції не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Так, представники відповідача 2 та третьої особи були присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції 21.11.2022, в якому було оголошено перерву до 28.11.22.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача 2 та третьої особи, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Колегія суддів зауважує, що Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради було заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи нових доказів, зокрема, висновку експерта № 5655 від 13.12.2021, яке обґрунтовано неможливістю подання таких доказів у визначений процесуальним законодавством строк, у зв`язку із тим, що апелянт не був залучений до розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи із правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Враховуючи наведені вище обставини, за яких Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не було залучено до розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апелянтом доведено існування визначених процесуальним законодвством підстав для прийняття нових доказів на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції, а тому подане клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.04.2004 на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 №222 проведена реєстрація права комунальної власності за територіальною громадою м. Львова на будинок № 5 на пр. Свободи у м. Львові.

Також, 14.01.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право комунальної власності Львівської міської ради на нежитлові приміщення у будинку на пр. Свободи, 5 у м. Львові.

Як власник майна, 19.09.1993 Львівська міська рада передала нежитлові приміщення в оренду Міській санітарно-епідеміологічній станції на підставі договору оренди № 2248. При цьому, 10.12.2003 позивачем укладено договір оренди нежитлових приміщень з Санітарно-епідеміологічною станцією Галицького району, а 11.06.2015 укладено договір оренди № 9629-15 з Головним управлінням Держсанепідслужби у Львівській області.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 18.02.2019 на нежитлові приміщення загальною площею 117,6 кв. м на пр. Свободи, 5 зареєстровано право державної власності за Міністерством охорони здоров`я України.

Підстава виникнення права власності розпорядження КМУ від 28.07.2004 №520-р "Про передачу цілісних майнових комплексів санітарно-епідеміологічних станцій із спільної власності територіальних громад областей та комунальної власності територіальної громади м.Севастополя у державну власність".

На вказані нежитлові приміщення зареєстроване право господарського відання за ДУ "Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України".

Згідно з розпорядженням КМУ від 28.07.2004 №520-р передбачалося прийняти пропозицію МОЗ, обласних рад та Севастопольської міської ради щодо передачі цілісних майнових комплексів санітарно-епідеміологічних станцій згідно з додатком із спільної власності територіальних громад областей та комунальної власності територіальної громади м. Севастополя у державну власність.

На виконання розпорядженням КМУ від 28.07.2004 №520-р МОЗ 08.12.2004 прийняло наказ №608 "Про передачу цілісних майнових комплексів санітарно-епідеміологічних станцій із спільної власності територіальних громад областей та комунальної власності територіальної громади м. Севастополя у державну власність".

Пунктом 2 наказу передбачено, що для прийняття санітарно-епідеміологічних станцій створюються комісії з питань передачі об`єктів у державну власність (додаток 2). Проте, як вбачається з додатку 2 до цього наказу, по Львівській області склад комісії з передачі об`єктів затверджений не був.

Згідно з п.3 наказу передбачалося комісіям здійснити приймання-передачу державного майна, оформити відповідними актами згідно з вимогами Порядку надання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісій з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого постановою КМУ від 21.09.1998 №1482, і у десятиденний термін подати їх Міністерству на затвердження.

Листом №3534 від 03.03.2020 Управління майном спільної власності Львівської обласної ради повідомило, що акти приймання-передачі цілісних майнових комплексів санітарно-епідеміологічних станцій по Львівській області відсутні.

Як вбачається з листа Державної санітарно-епідеміологічної служби України до Фонду державного майна України від 19.05.2014 №06.21-47476/14 процес передачі із комунальної до державної власності на виконання розпорядження КМУ від 28.07.2004 №520-р "Про передачу цілісних майнових комплексів санітарно-епідеміологічних станцій із спільної власності територіальних громад областей та комунальної власності територіальної громади м. Севастополя у державну власність" не було завершено та свідоцтва про право державної власності санітарно-епідеміологічними станціями МОЗ отримані не були. Процедура передачі майна з комунальної власності в державну у встановленому законодавством порядку проведена не була, не затверджено персональний склад комісії з передачі, відсутнє рішення власника майна Ради про передачу об`єкта нерухомого майна, не підписано акт приймання-передачі.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Так, 05.11.1991 на виконання постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" та від 26.03.1991 "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність", КМУ прийнято постанову № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю", якою також затверджено перелік державного майна України, що передається у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

У даній постанові до переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), зокрема, міста Львова було передано, житловий та нежитловий фонд міської Ради народних депутатів, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. У подальшому відбулося прийняття законодавчих актів, якими було врегульовано процедуру оплатного відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб (Закон України "Про приватизацію державного майна") та безоплатного (окрім продажу надлишків загальної площі) відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Пунктом 3 постанови КМУ від 05.11.1991 №311 встановлено, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих рад народних депутатів; розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських рад народних депутатів.

На виконання постанови КМУ від 05.11.1991 №311 виконавчий комітет Львівської обласної ради народних депутатів прийняв рішення від 24.12.1991 №728 "Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області". Цим рішенням затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Львівської міської ради народних депутатів районів м. Львова.

Судова колегія вважжає за необідне звернути увагу на те, що будівля, частина приміщень у якій становлять предмет спору в цій справі, є житловим будинком, а відтак зміна правового режиму приміщень у ньому можлива внаслідок приватизації житлових та нежитлових приміщень. У зв`язку з цим, житлові і нежитлові приміщення, які не були відчужені на користь фізичних та/або юридичних осіб належать до комунальної власності територіальної громади міста.

Як зазначалось вище, в реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.07.2004 на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 №222 проведена реєстрація права комунальної власності за територіальною громадою м. Львова на будинок №5 по пр. Сводоби у м. Львові.

При цьому, спірна реєстрація права державної власності на нежитлові приміщення загальною площею 117.6 м. кв. по пр. Свободи, 5 за Міністерством охорони здоров`я України відбулася на підставі розпорядженням КМУ від 28.07.2004 №520-р.

Разом з тим, розпорядження КМУ від 28.07.2004 №520-р, яке стало підставою для реєстрації права державної власності на приміщення по пр. Свободи, 5, у м. Львові стосується передачі в державну власність цілісних майнових комплексів із спільної власності територіальних громад областей.

Відповідно до частин 3, 4 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема рішення Ленінської районної ради народних депутатів № 222 від 14.04.1987 та додатку до нього, спірні нежитлові приміщення належать до комунальної власності та не належали на праві спільної власності територіальним громадам Львівської області, а рішенням Львівської облради від 08.10.2002 № 48 лише рекомендовано передати у державну власність як цілісні майнові комплекси приміщення, будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби тощо, що належать до комунальної власності органів місцевого самоврядування Львівської області та використовуються установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну регулюються Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності".

Відповідно до частини 1 статті 5 вказаного Закону передача об`єктів з комунальної у державну власність здійснюється за рішенням: сільських, селищних, міських, районних у містах рад - щодо об`єктів права комунальної власності відповідних територіальних громад; районних, обласних рад - щодо об`єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад.

Колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи відсутнє рішення Ради щодо передачі спірних приміщень у державну власність, а також докази проведення у встановленому законодавством порядку процедури передачі майна з комунальної у державну власність стосовно спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч.8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 наведено висновок про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що матеріали справи не містять доказів передачі нежитлових приміщень по пр. Свободи, 5 з комунальної до державної власності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що спірне майно вибуло з володіння власника Ради поза його волею, що є підставою, відповідно до статті 387 ЦК України, для витребування майна з чужого незаконного володіння.

При цьому, доводи відповідача 1 про те, що будівля по пр. Свободи, 5 у м. Львові ніколи не перебувала у комунальній власності, спірні будівлі є державною власністю на підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 № 520-р у відповідності з приписами ст. 4 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", ст. 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", колегією суддів оцінюються критично, оскільки не відповідають правовому регулюванню спірних правовідносин та встановленим обставинам даної справи.

Судова колегія звертає увагу на те, що аналогічні правові висновки щодо порядку передачі майна з комунальної власності у державну власність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 № 520-р викладені у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/6205/20 за позовом Львівської міської ради до 1) Міністерства охорони здоров`я України і 2) Державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - Фонд державного майна України, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації права господарського відання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, твердження суду першої інстанції в частині того, що позивачем прямий процесуальний обов`язок не виконано, факт наявності у нього права на приміщення відповідача поза розумним сумнівом не доведено, є помилковим та не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 - скасуванню. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/7632/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позовні вимоги Львівської міської ради до Міністерства охорони здоров`я України, Державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна із чужого незаконного володіння, - задовольнити.

4. Витребувати з чужого незаконного володіння Міністерства охорони здоров`я України (, 01601 м. Київ, вул. Грушевського, 7) нежитлові приміщення загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи , 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 на користь Львівської міської ради (, 79008 м. Львів, пл. Ринок, 1).

5. Скасувати державну реєстрацію права державної власності Міністерства охорони здоров`я України на нежитлові приміщення загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

6. Скасувати державну реєстрацію права оперативного управління Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на нежитлові приміщення загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

7. Стягнути з Міністерства охорони здоров`я (01601, м.Київ, вул.Грушевського, 7, ) на користь Львівської міської ради (, 79008 м. Львів, пл. Ринок, 1) 11 960 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

8. Стягнути з Державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" (79014, Львівська область, м.Львів, Личаківський район, вул.Круп`ярська, 27, ) на користь Львівської міської ради (, 79008 м. Львів, пл. Ринок, 1) 11 960 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

9. Стягнути з Міністерства охорони здоров`я (01601, м.Київ, вул.Грушевського, 7, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (, 79008 м. Львів, пл. Галицька, 15) 7 176 (сім тисяч сто сімдесят шість) грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

10. Стягнути з Державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" (79014, Львівська область, м.Львів, Личаківський район, вул.Круп`ярська, 27, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (, 79008 м. Львів, пл. Галицька, 15) 7 176 (сім тисяч сто сімдесят шість) грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

11. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

12. Справу № 910/7632/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.12.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

О.М. Гаврилюк