ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/807/22

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича»
до Приватного підприємства «Восход-України»
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача:Мещеряков М.В. адвокат, ордер від 06.06.2022 серія ВВ № 1023828
відповідача:Корзаченко В.М. адвокат, ордер від 02.08.2022 серія АІ № 1121017
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» (далі позивач) до Приватного підприємства «Восход-України» (далі відповідач) про стягнення 883664 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар згідно перелічених в позовній заяві видаткових накладних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2022 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову до 22.07.2022. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подачі відзиву докази належного виконання своїх грошових зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар згідно перелічених в позовній заяві видаткових накладних.

На адресу Господарського суду Київської області від Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 22.08.2022, в якій позивач зменшив розмір позовних вимог, в зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості та здійснення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог та просить суд стягнути з відповідача 533664,32 грн. основного боргу, 20395,05 грн. інфляційних втрат, 3903,79 грн. 3% річних.

На адресу Господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Восход-України» надійшов відзив на позовну заяву від 19.08.2022, в якому відповідач зазначає, що сума заборгованості складає 533664 грн. Відповідач зазначає, поставка зерна пшениці були здійсненні позивачем у лютому 2022 року, тобто перед настанням в Україні форс-мажорних обставин, існування яких засвідчено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Відповідач внаслідок наявних у країні форс-мажорних обставин, не мав можливості сплатити кошти за отримане зерно пшениці, а відтак в його діях відсутня будь-яка провина із затримкою платежів. За вказаних обставин, відповідач вважає за доцільне клопотати перед судом про визнання вказаних обставин форс-мажорними, а позовні вимоги передчасними та відмовити в їх задоволенні.

Фермерське господарство «Припіяло Андрія Васильовича» подало суду відповідь на відзив від 25.08.2022, в якій позивач вказує, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні. При цьому форс-мажорні обставини звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Позивач двічі направляв відповідачу вимоги про погашення заборгованості, які відповідач отримував, проте відповіді на них не надав, про вплив на відповідача форс-мажорних обставин, які б слугували причиною неможливості виконання свого обов`язку по оплаті поставленої продукції, відповідач позивача не повідомляв. Заперечення відповідача, викладені у відзиві не спростовують підстав позову.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався, заперечень на відповідь на відзив суду не надав.

Протокольною ухвалою Господарського суду Київської області від 08.11.2022, яка відображена в протоколі судового засідання від 08.11.2022, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2022 о 15.00.

В судовому засіданні призначеному на 06.12.2022 представник відповідача подав суду докази часткового погашення заборгованості в сумі 150000 грн., а саме платіжне доручення від 04.11.2022 № 2352 на суму 150000 грн.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням часткового погашення заборгованості в сумі 150000 грн. та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Позивач поставив відповідачу товар 161,78 тон пшениці на загальну суму 1423664,32 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: від 04.02.2022 № 30 на суму 282304,06 грн., від 07.02.2022 № 31 на суму 253440,06 грн., від 08.02.2022 № 32 на суму 825440,19 грн., від 10.02.2022 № 33 на суму 62480,01 грн., які скріпленні ЕЦП уповноважених представників сторін, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Для оплати поставленої пшениці позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.02.2022 № 12 на суму 1423664,32 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку по переліченим вище видатковим накладним в повному обсязі не виконав, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 17.05.2022 № 37, в якій вимагав погасити заборгованість за поставлену пшеницю в розмірі 883664 грн. Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення від 17.05.2022, фіскальним чеком «Укрпошта» від 17.05.2022 та накладною «Укрпошта» від 17.05.2022 № 503. Відповідач отримав вказану вимогу 18.05.2022, що підтверджується підписом уповноваженого представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 503. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення, своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлену пшеницю згідно перелічених вище видаткових накладних в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим, за ним рахувався борг в розмірі 533664,32 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами, проведеними між сторонами зарахуваннями зустрічних однорідних вимог та загальною вартістю поставленого товару.

Під час розгляду справи відповідачем частково сплачена сума основного боргу в розмірі 150000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2022 № 2352 на суму 150000 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Оскільки відповідачем під час розгляду справи частково сплачена заявлена до стягнення сума основного боргу в розмірі 150000 грн., то предмет спору в даній справі у вказаній частині відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначене, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закриває провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 150000 грн. основного боргу.

Решта заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 383664,32 грн. відповідачем не оплачена, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 383664,32 грн., доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар по переліченим вище видатковим накладним, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в загальному розмірі 383664,32 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 383664,32 грн. основаного боргу.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за період прострочення з червня 2022 року по липень 2022 року складають 20395,05 грн., 3% річних з прострочених сум за період прострочення з 26.05.2022 по 22.08.2022 складають 3903,79 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Відповідача у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог, з підстав того, що поставка зерна пшениці були здійсненні позивачем у лютому 2022 року, тобто перед настанням в Україні форс-мажорних обставин, існування яких засвідчено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Відповідач внаслідок наявних у країні форс-мажорних обставин, не мав можливості сплатити кошти за отримане зерно пшениці, а відтак в його діях відсутня будь-яка провина із затримкою платежів. За вказаних обставин, відповідач вважає за доцільне клопотати перед судом про визнання вказаних обставин форс-мажорними, а позовні вимоги передчасними та відмовити в їх задоволенні.

Вказані заперечення проти позовних вимог не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на таке.

28.02.2022 Торгово-промисловою Палатою України розміщено офіційний лист № 2024/02.0-7.1, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання.

Сторона, яка посилається на неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність обставин не тільки самих по собі, але й те, що таке порушення зобов`язання сталося внаслідок випадку або непереборної сили саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять ані повідомлення відповідача позивачу про настання форс-мажорних обставин, ані відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зобов`язаннями щодо здійснення оплати поставленого товару по видатковим накладним: від 04.02.2022 № 30 на суму 282304,06 грн., від 07.02.2022 № 31 на суму 253440,06 грн., від 08.02.2022 № 32 на суму 825440,19 грн., від 10.02.2022 № 33 на суму 62480,01 грн., який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленої пшениці, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідні заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зобов`язаннями по переліченим вище видатковим накладним щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленої пшениці, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.

Саме по собі посилання відповідача на наявність листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

За вказаних обставин, відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається у якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, зобов`язання відповідача щодо здійснення розрахунку за поставлений товар прострочене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 383664,32 грн. основного боргу, 20395,05 грн. інфляційних втрат, 3903,79 грн. 3 % річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки спір у даній справі виник в зв`язку з неправильними діями відповідача та враховуючи, що позивач не підтримує своїх вимог в частині стягнення з відповідача 150000 грн. основного боргу внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору з позовних вимог які були на розгляді в суді, за виключенням вимог які були зменшені позивачем відповідно до ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 126, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Закрити провадження у справі № 911/807/22 в частині вимог Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» до Приватного підприємства «Восход- України» про стягнення 150000 грн. основного боргу.

2. Решту позову Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» до Приватного підприємства «Восход-України» про стягнення 383664,32 грн. основного боргу, 20395,05 грн. інфляційних втрат, 3903,79 грн. 3% річних задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Восход-України» (Переїзд, 2, с. Дерев`яна, Обухівський р-н, Київська обл., 08724, ідентифікаційний код 14279843) на користь Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» (вул. Братів Морозових, 59-А, с. Зеленьки, Миронівський р-н, Київська обл., 08832, ідентифікаційний код 30349454) 383664 (триста вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 32 коп. основного боргу, 20395 (двадцять тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 05 коп. інфляційних втрат, 3903 (три тисячі дев`ятсот три) грн. 79 коп. 3% річних, 8369 (вісім тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 22.12.2022.

Суддя Ю.В. Подоляк