ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022м. ХарківСправа № 922/4587/13 (922/76/22)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ліквідатор Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича арбітражний керуючий Кошовський Сергій Васильович (61022, м. Харків, а/с 4596)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, 93, пов.2, кімн. 212А) , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Астер-Фінанс" (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9)
про визнання недійсним договору
за участю :

учасники справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа ОСОБА_1 , звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" про визнання недійсним договору, в якому просить визнати недійсним договір № 1/2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (факторингу) від 20.01.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс", в частині передачі боргу по кредитному договору № 001-USD-CK від 15.05.2008, підписаному між громадянином України ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством КБ "Експобанк"; судові витрати в розмірі 2 481,00грн покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його як позичальника не було повідомлено про те, що кредитний портфель АТ КБ "Експобанк" та права вимоги/майнові права по кредитному договору № 001-USD-CK від 15.05.2008 були відступлені Товариству з обмеженою відповідальністю "Мадіс", як переможцю аукціону, який відбувся 17.12.2019. Договір про відступлення права вимоги укладено 20.01.2020. В той же день між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" укладено договір № 1/2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Як вважає позивач, укладений між першим та другим відповідачем договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу, а тому цей договір суперечить нормам чинного законодавства, оскільки позивачу за кредитним договором № 001-USD-CK від 15.05.2008 було надано кошти в доларах США, в той час як у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, а тому другий відповідач не мав права на укладання договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги з першим відповідачем.

Оскільки в провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа № 922/4587/13 про неплатоспроможність Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича (суддя Усатий В.О.), після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в межах справи № 922/4587/13 про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича. Позовній заяві присвоєно № 922/4587/13 (922/76/22).

16.06.2022 ухвалою суду задоволено самовідвід судді Усатого В.О. Відведено суддю Усатого В.О. від розгляду справи № 922/4587/13 про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича, у тому числі і від справи № 922/4587/13 (922/76/22).

17.06.2022 справу № 922/4587/13 (922/76/22) передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та заміни відведеного судді, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Лавренюк Т.А.

Ухвалою суду від 22.06.2022 справу № 922/4587/13 (922/76/22) прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.07.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ліквідатора Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича та прийнято до розгляду його відзив.

У відзиві на позов третя особа проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відступлення права вимоги/майнові права за кредитним договором № 001-USD-CK від 15.05.2008 Товариству з обмеженою відповідальністю "Мадіс", як переможцю аукціону, який відбувся 17.12.2019, відповідає вимогам законодавства щодо порядку продажу активів банків, що ліквідуються.

Як зазначає третя особа, позивачем у позовній заяві не наведено доводів щодо того, що 20.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" було укладено саме договір факторингу з усіма належними цьому виду договору ознаками.

На думку третьої особи, право вимоги за кредитним договором, укладеним з позивачем перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" на підставі договору купівлі-продажу права вимоги, який за своєю суттю є договором відступлення права вимоги (цесії). Належних та допустимих доказів того, що першим та другим відповідачами в момент підписання договору № 1/2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.01.2020 не було додержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України матеріали справи не містять.

На підставі зазначеного третя особа просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 20.10.2022 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 10.11.2022 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 08.12.2022.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені судом відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Згідно з рекомендаціями Верховного Суду від 04.03.2022 щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, процесуальні строки, зокрема, проведення підготовчого провадження, розгляду справи по суті в умовах воєнного чи надзвичайного стану, визначено як розумні.

Суд зазначає, що поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Обізнаність позивача та інших учасників судового процесу про судовий розгляд справи підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення процесуальних документів. Крім того, позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Астер-Фінанс" зареєстровані в підсистемі "Електронний суд" та в них наявний електронний кабінет.

Оскільки з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, судом всім учасникам справи була надана можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та надано більш тривалий час для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, заяв чи пояснень по суті спору від учасників справи на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судові засідання позивача та інших учасників справи, розгляд справи відкладався п`ять разів.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.05.2008 між позивачем та АТ КБ "Експобанк" було укладено кредитний договір № 001-USD-CK. В подальшому 26.05.2008 між позивачем та Банком укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої Банк надав позивачу кредит в розмірі 150 000 доларів США зі сплатою фінансового відсотку - 15% річних. Термін дії кредитного договору до 14.05.2015.

Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 22.01.2015 № 41 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ КБ "Експобанк" було розпочато процедуру ліквідації.

Під час здійснення ліквідації АТ КБ "Експобанк" рішенням Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу від 11.11.2019 № 2879 було затверджено умови продажу лоту № GL1N013832, до складу якого також входило право вимоги за кредитним договором від 15.05.2008 № 001-USD-CK, укладеним між АТ "КБ "Експобанк" та ОСОБА_1 .

Вказаний актив було реалізовано на електронних торгах № UA-EA- 2019-12-11-000007-b, переможцем яких визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та 20.01.2020 між АТ КБ "Експобанк" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс" було укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Відповідно до ст.53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 15.02.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення АТ КБ "Експобанк" як юридичної особи.

20.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс" (Первісний кредитор, перший відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс" (Новий кредитор, другий відповідач) укладено договір № 1/2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (далі - договір відступлення), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором Первісний кредитор відступає (передає у власність), а Новий кредитор приймає (набуває) належні Первісному кредитору права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (надалі за текстом - Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати їх обов`язки, за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (надалі за текстом - "Основні договори").

Відповідно до п.1.2 договору відступлення Первісний кредитор володіє Правами вимоги до Боржників на підставі Договору № 1 від 20.01.2020 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між Первісним кредитором, як новим кредитором, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Експобанк", як первісним кредитором.

За умовами п.1.3 договору відступлення Первісний кредитор передає у власність Новому кредитору Права вимоги до Боржника, а також інші майнові права, що належать Первісному кредитору на момент укладання цього Договору, в наступному обсязі: в повному обсязі права кредитора за Основними договорами, включаючи, право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати боржником грошових коштів та/або процентів, та/або комісії, та/або пені, та/або штрафів у розмірах, вказаних в додатку № 1 до цього договору, право звернення стягнення на предмети забезпечення (іпотеки) у відповідності до основних договорів та чинного законодавства України, а також права процесуального правонаступництва по всіх судових справах, що існують або можуть виникнути в майбутньому.

У п.1.4 договору відступлення сторони погодили, що за продаж (відступлення) Права вимоги за цим Договором другий відповідач зобов`язався сплатити першому відповідачу грошові кошти в розмірі та порядку, встановлених розділом 3 цього Договору.

Продаж (відступлення) Права вимоги, відповідно до п.1.5 цього договору, здійснюється без згоди Боржника/Боржників. Основні договори не містять заборони щодо відступлення прав за ними та не передбачають необхідності отримання згоди Боржника щодо відступлення прав за Основними договорами.

У розділі 3 договору відступлення сторони погодили, що за відступлення Права вимоги, в обсязі встановленому п.1.3 цього договору, другий відповідач сплачує першому відповідачу вартість Права вимоги за домовленістю Сторін у розмірі 2 000 000,00грн. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України - гривні. Датою здійснення розрахунків за цим Договором є дата зарахування грошових коштів, зазначений в п. 3.1 договору, у повному обсязі на поточний рахунок першого відповідача.

Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення "Реєстр договорів" другому відповідачу за договором відступлення було відступлено право вимоги, зокрема, в частині передачі боргу по кредитному договору № 001-USD-CK від 15.05.2008, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством КБ "Експобанк".

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 6.1, п.6.6.1 договору відступлення).

Договір відступлення підписаний уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Астер-Фінанс", скріплений їх печатками та нотаріально засвідчений.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оспорюваний договір відступлення права вимоги суперечить нормам чинного законодавства, оскільки він є договором факторингу та другий відповідач, як фактор, за договором про надання фінансових послуг факторингу від 20.01.2020 не мав прав на придбання права відступної вимоги до фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання. Також у другого відповідача була відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує втрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

В силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно із частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, за змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України.

Оскільки позивач не є стороною оспорюваного ним правочину, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), пов`язаного з укладенням спірного правочину, а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. А відтак підлягає з`ясуванню наявність у позивача права на пред`явлення відповідного позову до суду.

Суд зазначає, що оспорюваний договір укладений між першим та другим відповідачами та встановлює права і обов`язки саме зазначених осіб. Обсяг прав та обов`язків позивача внаслідок укладення спірних правочинів є незмінним.

За приписами ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки позивачем, як особою, яка не є стороною спірного правочину, не доведено суду належними та допустимими доказами порушення укладеним між відповідачами договором його прав або охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про відсутність в позивача права на пред`явлення відповідного позову до суду.

Виходячи із презумпції правомірності правочину та беручи до уваги встановлену судом відсутність у позивача права на пред`явлення відповідного позову до суду, суд не досліджує питання дійсності або недійсності спірного правочину.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "16" грудня 2022 р.

Суддя Т.А. Лавренюк