ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1074/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/1074/22

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, )

до відповідача Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, )

про стягнення 3 914 297,71грн.

Представники сторін:

від позивача: Хотинський С.В. самопредставництво

від відповідача: Вишневська Г.В. самопредставництво

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство про стягнення 3 914 297,71грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором №367/П-АМПУ-18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2022р. було відкрито провадження по справі №916/1074/22, справи вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 19.09.2022р. підготовче засідання було закрито, підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в засіданні суду.

01.07.2022р. за вх. №11931/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.

При цьому обґрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує, що згідно чинного законодавства України якірний збір справляється за стоянку суден на внутрішньому рейді. В акваторії морського порту Ізмаїл до 20.12.2021р. не було визначено наявності внутрішнього рейду, саме тому судна ПрАТ «УДП» не розташовувались та не перебували на якірних стоянках відповідача на внутрішньому рейді в період з 30.11.2019р. по 31.12.2021р., чим на переконання відповідача підтверджується не надання жодних послуг Позивачем з розміщення суден ПрАТ «УДП» на якірних стоянках на внутрішньому рейді.

Відповідач зазначає, що Позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу того, що він має право стягувати суму оскаржуваного якірного збору за період заявлений в позовній заяві з 30.11.2019р. по 31.12.2021р. включно та відповідно стягувати штрафні санкції, оскільки не був наділений обов`язком справляти якірний збір, так як в пору Ізмаїл до 20.12.2021р. фактично був відсутній внутрішній рейд, з якого відповідно справляється якірний збір.

22.08.2022р. за вх. №16981/22 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03.12.2018 між ДП АМПУ (Адміністрація) та ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (Морський агент) було укладено договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18

Позивач вказує, що період заборгованості становить з 30.11.2019 по 31.12.2021. При цьому з 03.12.2018 діяла первинна редакція Договору (редакція від 03.12.2018), а з 01.01.2020 діяла редакція Договору від 27.11.2019 (редакція від 27.11.2019).

ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» згідно Декларації про приєднання №108 від 22.12.2018 до Договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України приєдналося до відповідного договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції від 03.12.2018), він є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до Договору (Додаток №1 до цього Договору), розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/morski-agenti/dogovir-priednannya, в порядку передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції від 27.11.2019), він є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до Договору (Додаток №1 до цього Договору), розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/dogovor-prisoedineniya, в порядку передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції від 03.12.2018), всі права та обов`язки Адміністрації (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок Морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим Договором, виконуються відповідною філією державного підприємства «Адміністрація морських портів України», перелік яких визначений у Додатку №3 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції від 27.11.2019), всі права та обов`язки Адміністрації (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок Морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим Договором (крім Розділу 9 цього Договору), виконуються відповідною філією державного підприємства «Адміністрація морських портів України», перелік яких визначений у Додатку №3 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції від 03.12.2018), даний Договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/morski-agenti/perelik-poslug-shcho-nadayutsya-u-morskikh-portakh-ukrajini (надалі Послуги).

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції від 27.11.2019), даний Договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою http://usDa.gov.ua/nVmorskie- agenty/perechen-uslug-v-morskikh-portakh-ukrainy (надалі - Послуги).

Відповідно до п. 3.1.5 Договору (в редакції від 03.12.2018), Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборам) після отримання від Морського агента заявки на надання послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи щодо надання послуг. Попередні рахунки на оплату портових зборів виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента, а остаточні рахунки по суднозаходу та наданих послугах виставляються та надаються Морському агенту не пізніше п`яти робочих днів з моменту відходу судна із морського порту або дня надання послуг.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору (в редакції від 27.11.2019), Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборах) після отримання від Морського агента заявки на надання Послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату Послуг виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента. .

Згідно п. 3.3.2 Договору (в редакції від 03.12.2018), Морський/агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені судновласника розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту Послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені Принципала розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Пункти 4.1. та 4.2. Договору (в обох редакціях) закріплюють обов`язковість дотримання Сторонами Порядку та визначають порядок здійснення оплати.

Відповідно до п. 4.3. Договору (в обох редакціях) сторони погодили, що у разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, тарифи, Сторони, під час розрахунків, застосовують зазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності таких змін та (або) доповнень.

Відповідно до п. 4.10 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.5 Договору (в редакції від 27.11.2019), остаточні рахунки по суднозаходу, а також інших Послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з Актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання Послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 4.12 Договору (в редакції від 03.12.2018), рахунки на оплату Послуг Адміністрації передаються Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо). Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту, а тягар доказування того, що рахунок не був одержаний, несе Морський агент.

Відповідно до п. 4.6 Договору (в редакції від 27.11.2019), Адміністрація надає остаточні рахунки на оплату Послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання Морським агентом пп.пп.3.2.7 та 3.2.9. цього Договору та передає їх Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо). Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту.

Згідно п. 4.14 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.8. Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату Послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату Послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання Послуг. Неотримання Морським агентом рахунків на оплату Послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на отримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) Послуг, своєчасно виставлених Адміністрацією.

Позивач вказує, що одним із видів портових зборів, що передбачений Законом «Про морські порти» (далі -Закон) і Порядком справляння та розміри ставок потових в морських портах України (далі Порядок) та підлягає справлянню з судновласника, є якірний збір.

Відповідно до п. 6.1 та п. 6.2 Порядку, якірний збір справляється за стоянку суден на внутрішньому рейді морського порту.

За посиланнями позивача, чинні межі акваторії морського порту Ізмаїл визначено Постановою КМУ від 07.10.2009 р. №1208 (з урахуванням Постанови КМУ від 03.06.2013 р. №406), якірні стоянки в межах акваторії визначено Технічними паспортами якірних стоянок та Свідоцтвами Регістру судноплавства України як визнаним класифікаційним товариством, що здійснює нагляд за акваторіями та гідротехнічними спорудами портів України (копії яких містяться в матеріалах справи).

Згідно п.6.2 розділу VI Порядку (в редакції наказу Мінінфраструктури України від 11.04.2019 №252) якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту, при цьому в разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.

Таким чином, як вказує позивач Порядком передбачене право на щомісячне нарахування та виставлення рахунків для оплати якірного збору при стоянці суден в порту тривалістю понад 30 діб.

Як зазначає позивач, стосовно великої групи суден ПрАТ «УДП», що тривалий час перебувають в акваторії порту (деякі з 1998-1999 років), ним щомісячно здійснено розрахунок якірного збору за час стоянки суден в порту.

Так, за посиланнями позивача, відповідно до п. 4.10 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.5 Договору (в редакції від 27.11.2019), ним були виставлені рахунки, що із листами були направлені на адресу ПрАТ «УДП» для акцепту та оплати. Проте, Відповідачем безпідставно в оплаті частини рахунків відмовило, чим порушило вимоги законодавства та Договору, з урахуванням чого у останнього виникла заборгованість в сумі 2 993563,20грн.

Позивач вказує, що наразі неоплаченими залишаються рахунки, а саме: від 30.11.2019 (направлені листом від 04.12.2019 №1752/14-02-02/Вих/14, вручені 12.12.2019, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернуті без оплати листом від 17.12.2019 №ЧМ-459); від 31.12.2019 (направлені листом від 09.01.2020 №19/14-02-02/Вих/14, вручені 15.01.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.01.2020 (направлені листом від 06.02.2020 №200/14-02-02/Вих/14, вручені 12.02.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 29.02.2020 (направлені листом від 05.03.2020 №359/14-02-02/Вих/14, вручені 12.03.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового); від 31.03.2020 (направлені листом від 06.04.2020 №647/14-02-02/Вих/14 та вручені 13.04.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.04.2020 (направлені листом від 06.05.2020 №877/14-02-02/Вих/14 та вручені 14.05.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.05.2020 (направлені листом від 03.06.2020 №986/14-02-02/Вих/14, вручені 09.06.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30,06.2020 (направлені листом від 07.07.2020 №1135/14-02-02/Вих/14 та вручені 09.07.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.07,2020 (направлені листом від 10.08.2020 №1306/14-02-02/Вих/14 та вручені 14.08.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.08.2020 (направлені листом від 08.09.2020 №1445/14-02-02/Вих/14 та вручені 10.09.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.09,2020 (направлені листом від 15.10.2020 №1590/14-02-02/Вих/14 та вручені 20.10.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.10.2020 (направлені листом від 05.11.2020 №1673/14-02-02/Вих/14 та отримані 11.11.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.11.2020 (направлені листами від 03.12.2020 №1769/14-02-02/Вих та від 03.12.2020 №1768/14-02-02/Вих, які вручені 09.12.2020, про факт чого свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень); від 31.12.2020 (направлені листом від 05.01.2021 №9/14-02-02/Вих та отримані 12.01.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.01,2021 (направлені листом від 04.02.2021 №177/14-02-02/Вих та отримані 10.02.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 28.02.2021 (направлені листом від 12.03.2021 №449/14-02-02/Вих та отримані 15.03.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.03.2021 (направлені листом від 06.04.2021 №5 80/14-02-02/Вих та отримані 09.04.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.04.2021 (направлені листом від 07.05.2021 №768/14-02-02/Вих та отримані 12.05.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.05.2021 (направлені листом від 04.06.2021 №905/14-02-02/Вих та отримані 09.06.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.06.2021 (направлені листом від 06.07.2021 №1074/14-02-02/Вих та отримані 14.07.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.07.2021 (направлені листом від 06.08.2021 №1287/14-02-02/Вих та отримані 10.08.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.08.2021 (направлені листом від 07.09.2021 №1442/14-02-02/Вих та отримані Відповідачем, факт чого не оскаржується); від 30.09.2021 (направлені листом від 06.10.2021 №1572/14-02-02/Вих та отримані 07.10.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.10.2021 (направлені листом від 09.11.2021 №1761/14-02-02/Вих та отримані 10.11.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.11.2021 (направлені листом від 06.12.2021 №1928/14-02-02/Вих та отримані 08.12.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31,12.2021 (направлені листом від 06.01.2022 №14/14-02-02/Вих та отримані 11.01.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

При цьому, як зазначає позивач, рахунки від 30.11.2021 №4315/12, від 31.12.2021 №4707/12, №4708/12, №4744/12 сплачені 03.02.2022 з порушенням строку на оплату, про факт чого свідчить платіжне доручення від 03.02.2022 №LGF205.

Позивач звертає увагу, що факт наявності суден в акваторії порту протягом всього розрахункового періоду підтверджується як відповідною довідкою Капітана морського порту Ізмаїл, що здійснює загальний нагляд за суднами в акваторії порту в силу приписів Кодексу торговельного мореплавства України та Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого Наказом Мінінфраструктури від 17.11.2021 №621 (до цього - аналогічні положення, затверджені наказами Міністерства транспорту України від 14.05.97 №171, від 18.10.2000 №573, від 27.03.2013 №190), довідками Головної диспетчерської Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), так і рядом документів, що надані безпосередньо ПрАТ «УДП» при прибутті суден в порт.

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача були направлені Вимоги про оплату сум заборгованості (від 25.06.2021 за вих. №1009/14-02-02/Вих, від 21.01.2022 №79/14-02-02/Вих копії додаються), проте відповідні вимоги були залишені останнім без задоволення.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 цього Договору, у випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги. Адміністрація має право вимагати від Морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених Адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього Договору або чинного законодавства.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем договору № 367-П-АМПУ-18 нараховано 199 759,66грн. пені, 121 656,62грн. 3 % річних та 599 318,23 індексу інфляції.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, як було зазначено вище, 22.12.2018 року Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське пароплавство, м. Ізмаїл надало Адміністрації Декларацію про приєднання № 108 до Договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року. Таким чином фактично між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (Адміністрація) та Приватним акціонерним товариством Українське Дунайське пароплавство, м. Ізмаїл (Морський агент) було укладено договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України. Крім того, з 01.01.2020р. діє редакція Договору від 27.11.2019.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору (в редакції від 03.12.2018), Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборам) після отримання від Морського агента заявки на надання послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи щодо надання послуг. Попередні рахунки на оплату портових зборів виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента, а остаточні рахунки по суднозаходу та наданих послугах виставляються та надаються Морському агенту не пізніше п`яти робочих днів з моменту відходу судна із морського порту або дня надання послуг.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору (в редакції від 27.11.2019), Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборах) після отримання від Морського агента заявки на надання Послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату Послуг виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента. .

Згідно п. 3.3.2 Договору (в редакції від 03.12.2018), Морський/агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені судновласника розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту Послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені Принципала розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Пункти 4.1. та 4.2. Договору (в обох редакціях) закріплюють обов`язковість дотримання Сторонами Порядку та визначають порядок здійснення оплати.

Відповідно до п. 4.3. Договору (в обох редакціях) сторони погодили, що у разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, тарифи, Сторони, під час розрахунків, застосовують зазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності таких змін та (або) доповнень.

Відповідно до п. 4.10 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.5 Договору (в редакції від 27.11.2019), остаточні рахунки по суднозаходу, а також інших Послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з Актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання Послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 4.12 Договору (в редакції від 03.12.2018), рахунки на оплату Послуг Адміністрації передаються Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо). Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту, а тягар доказування того, що рахунок не був одержаний, несе Морський агент.

Відповідно до п. 4.6 Договору (в редакції від 27.11.2019), Адміністрація надає остаточні рахунки на оплату Послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання Морським агентом пп.пп.3.2.7 та 3.2.9. цього Договору та передає їх Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо). Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту.

Згідно п. 4.14 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.8. Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату Послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату Послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання Послуг. Неотримання Морським агентом рахунків на оплату Послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на отримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) Послуг, своєчасно виставлених Адміністрацією

Статтею 85 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримуватися чинних законів і правил України, в тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про морські порти України» - акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами | частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден; - гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - « інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден; - рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд); - якірна стоянка - гідротехнічна споруда, розташована в межах акваторії морського порту, призначена для стоянки суден на якорі.

Статтею 22 Закону України "Про морські порти України" передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про морські порти України").

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про морські порти України" розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про морські порти України").

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, який є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 930/23462 (далі - Порядок).

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 1.3. Порядку).

Згідно п.6.2 розділу VI Порядку (в редакції наказу Мінінфраструктури України від 11.04.2019 №252) якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту, при цьому в разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.

Таким чином, Порядком передбачене право на щомісячне нарахування та виставлення рахунків для оплати якірного збору при стоянці суден в порту тривалістю понад 30 діб.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так як встановлено судом, позивачем відповідно до п. 4.10 Договору (в редакції від 03.12.2018) та п. 4.5 Договору (в редакції від 27.11.2019), були виставлені рахунки, які разом з листами направлені на адресу ПрАТ «УДП» для акцепту та оплати. Проте, Відповідачем частина рахунків оплачена не була з урахуванням чого у останнього виникла заборгованість в сумі 2 993 563,20грн.

Так, як вбачається з матеріалів справи, неоплаченими є рахунки: від 30.11.2019 (направлені листом від 04.12.2019 №1752/14-02-02/Вих/14, вручені 12.12.2019, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернуті без оплати листом від 17.12.2019 №ЧМ-459); від 31.12.2019 (направлені листом від 09.01.2020 №19/14-02-02/Вих/14, вручені 15.01.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.01.2020 (направлені листом від 06.02.2020 №200/14-02-02/Вих/14, вручені 12.02.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 29.02.2020 (направлені листом від 05.03.2020 №359/14-02-02/Вих/14, вручені 12.03.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового); від 31.03.2020 (направлені листом від 06.04.2020 №647/14-02-02/Вих/14 та вручені 13.04.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.04.2020 (направлені листом від 06.05.2020 №877/14-02-02/Вих/14 та вручені 14.05.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.05.2020 (направлені листом від 03.06.2020 №986/14-02-02/Вих/14, вручені 09.06.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30,06.2020 (направлені листом від 07.07.2020 №1135/14-02-02/Вих/14 та вручені 09.07.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.07,2020 (направлені листом від 10.08.2020 №1306/14-02-02/Вих/14 та вручені 14.08.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.08.2020 (направлені листом від 08.09.2020 №1445/14-02-02/Вих/14 та вручені 10.09.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.09,2020 (направлені листом від 15.10.2020 №1590/14-02-02/Вих/14 та вручені 20.10.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.10.2020 (направлені листом від 05.11.2020 №1673/14-02-02/Вих/14 та отримані 11.11.2020, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.11.2020 (направлені листами від 03.12.2020 №1769/14-02-02/Вих та від 03.12.2020 №1768/14-02-02/Вих, які вручені 09.12.2020, про факт чого свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень); від 31.12.2020 (направлені листом від 05.01.2021 №9/14-02-02/Вих та отримані 12.01.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.01,2021 (направлені листом від 04.02.2021 №177/14-02-02/Вих та отримані 10.02.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 28.02.2021 (направлені листом від 12.03.2021 №449/14-02-02/Вих та отримані 15.03.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.03.2021 (направлені листом від 06.04.2021 №5 80/14-02-02/Вих та отримані 09.04.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.04.2021 (направлені листом від 07.05.2021 №768/14-02-02/Вих та отримані 12.05.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.05.2021 (направлені листом від 04.06.2021 №905/14-02-02/Вих та отримані 09.06.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.06.2021 (направлені листом від 06.07.2021 №1074/14-02-02/Вих та отримані 14.07.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.07.2021 (направлені листом від 06.08.2021 №1287/14-02-02/Вих та отримані 10.08.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.08.2021 (направлені листом від 07.09.2021 №1442/14-02-02/Вих та отримані Відповідачем, факт чого не оскаржується); від 30.09.2021 (направлені листом від 06.10.2021 №1572/14-02-02/Вих та отримані 07.10.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.10.2021 (направлені листом від 09.11.2021 №1761/14-02-02/Вих та отримані 10.11.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.11.2021 (направлені листом від 06.12.2021 №1928/14-02-02/Вих та отримані 08.12.2021, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31,12.2021 (направлені листом від 06.01.2022 №14/14-02-02/Вих та отримані 11.01.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

При цьому, факт наявності суден в акваторії порту підтверджується довідкою Капітана морського порту Ізмаїл, що здійснює загальний нагляд за суднами в акваторії порту в силу приписів Кодексу торговельного мореплавства України та Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого Наказом Мінінфраструктури від 17.11.2021 №621 (до цього - аналогічні положення, затверджені наказами Міністерства транспорту України від 14.05.97 №171, від 18.10.2000 №573, від 27.03.2013 №190), довідками Головної диспетчерської Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту); документами, що надані безпосередньо ПрАТ «УДП» при прибутті суден в порт.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18 в сумі 2 993 563,20грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих позивачем послуг позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано ПрАТ «УДП» до сплати інфляційні витрати в розмірі 599 318,23 грн. та 3% річних у розмірі 121 656,62 грн., які були нараховані за кожним рахунком окремо.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ДП „АМПУ до ПрАТ «УДП» шляхом присудження до стягнення на користь позивача інфляційних витрат в розмірі 599 318,23 грн. та 3% річних у розмірі 121 656,62 грн.

Крім того, за результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18 що зумовило нарахування останнім пені в сумі 199 759,66грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 цього Договору, у випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги. Адміністрація має право вимагати від Морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених Адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього Договору або чинного законодавства.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, з урахуванням чого позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «УДП» пені в сумі 199 759,66грн. підлягають задоволенню.

При цьому заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд вже оцінив правовідносини сторін зі сплати якірного збору, що виникають на підставі за договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, та визнав законними вимоги Позивача. Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.08.2020р., постановою Південно- західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020р. у справі № 916/3837/19, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16.02.2021, між тими ж сторонами задоволені позовні вимоги про стягнення якірного збору.

Верховний Суд встановив, що за Договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 вимоги позивача є обґрунтованими, та остаточно підтверджує правомірність нарахування та подальше стягнення з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» якірного збіру.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України: обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Згідно зі ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заперечення відповідача відносно того, що факт надання послуг за Договором повинен підтверджуватись актами приймання-передачі, які свідчать про реальність здійснення операцій, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Так, у справі № 916/3837/19 судовим рішенням вставнолено: «Що стосується посилань відповідача, викладених в апеляційній скарзі, що виходячи з системного аналізу пунктів розділу 4 договору № 367-П-АМПУ- 18 від 03.12.2018 року та Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, факт надання послуг за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року повинен підтверджуватись актами приймання-передачі, які свідчать про реальність здійснення операцій та які адміністрація надає агенту під підпис або направляє поштою, проте, в порушення ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви не надано належним чином оформлених відповідних актів наданих послуг та доказів направлення актів виконаних робіт на адресу відповідача, з огляду на що, скаржник вважає, що у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для часткового задоволення позову, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до п. 4.10. Договору сторони погодили, що остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Тобто, приписами укладеного між сторонами договору № 367-П-АМПУ- 18 від 03.12.2018 року (до якого відповідач, надавши Адміністрації Декларацію про приєднання №108 до Договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року, добровільно приєднався, та з огляду на принцип свободи договору, зобов`язався виконувати умови та приписи вказаного договору), обов`язок з оплати наданих послуг (в т. ч. оплати портових зборів) виникає саме з моменту виставлення належним чином рахунку на оплату наданих послуг, а не з моменту складання та підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, з інших пунктів договору не випливає саме обов`язку Адміністрації складання таких актів, з огляду на що, відсутність у матеріалах справи актів приймання-передачі наданих відповідачу послуг, з огляду на наявність відповідних рахунків, на звільняє відповідача від обов`язку з його оплати. Будь-яких заперечень стосовно не надання позивачем відповідачу послуг тощо в цій частині матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного вище доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.»

Отже з наведеного вбачається що з цього питання Південно- західним апеляційним господарським суду, який підтримано Верховним судом було надано правовий висновок в рамках справи №916/3837/19.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справіПідсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, ) до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, ) основний борг в сумі 2 993 563 (два мільйони дев`ятсот дев`яносто три тисячі п`ятсот шістдесят три)грн. 20коп., пеню в розмірі 199 759 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять)грн. 66 коп., 3% річних в сумі 121 656 (сто двадцять одна тисяча шістсот п`ятдесят шість)грн. 62коп., інфляційні витрати в розмірі 599 318 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста вісімнадцять)грн. 23коп. та судовий збір в сумі 58 714 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот чотирнадцять)грн. 47коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 грудня 2022 р.

Суддя К.Ф. Погребна