ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Справа№ 910/19607/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гачак І.О. (довіреність від 05.09.2022 б/н)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2022

у справі №910/19607/21 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Приватного підприємства "Західний Буг"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 18 458, 70 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Західний Буг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 18 458, 70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на переконання позивача відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо його збереження під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати збитки у вигляді вартості недостачі вантажу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь приватного підприємства «Західний Буг» 18 190, 20 грн. вартості недостачі вантажу, 2 236, 98 грн. судового збору та 6 300, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції керувався тим, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку зі збереження ввірених йому до перевезення 78 біг бегів вантажу, внаслідок чого 2 з них було втрачено, а тому відповідач має відшкодувати позивачу збитки у розмірі вартості недостачі вантажу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Регіональна філія «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2022 у справі №910/19607/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, що суд безпідставно задовільнив позовні вимоги, оскільки комерційним актом встановлено надлишок вантажу вагою 2 344 кг, а також те, що до матеріалів справи не надано доказів пошкодження вагону у якому надійшов вантаж, вантажу чи пломб на вагоні. Крім того, на переконання відповідача наведені обставини свідчать про те, що позивачем зазначено недостовірну інформацію щодо маси вантажу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 апеляційну скаргу у справі №910/19607/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 02.05.2022 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/19607/21 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19607/21.

15.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/19607/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою регіональної філії Львівська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2022 у справі №910/19607/21 та призначено до розгляду на 13.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 р. задоволено заяву представника АТ «Українська залізниця» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 р. судове засідання по справі №910/19607/22 в режимі відеоконференції відкладено на 25.10.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 р. судове засідання по справі №910/19607/22 в режимі відеоконференції відкладено на 22.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 р. судове засідання по справі №910/19607/22 в режимі відеоконференції відкладено на 13.12.2022.

13.12.2022 у судове засідання, представник позивача не з`явився, про причини неявки суд повідомив, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів на офіційну електронну адресу сторін в підсистемі "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа, а також додатково була направлена ухвала на електронну адресу відповідача яка зазначена в процесуальних документах.(а.с.226-229)

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022), Закону України №2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача у судовому засіданні 13.12.2022.

Представник відповідача, у судовому засіданні, в режимі відео конференції, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка-Агротрейд», як постачальником та Приватним підприємством «Західний Буг», як покупцем укладено договір поставки № НА-000055, за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю мінеральні добрива та іншу хімічну продукцію.(а.с.11-15)

Згідно п. 1.3 цього договору, загальна кількість товарів, що підлягають поставці, одиниця виміру, їх часткове співвідношення (асортимент) за видами, сортами, марками, визначаються за згодою сторін у відповідній специфікації (специфікаціях) до договору та є його невід`ємною частиною.

Товар поставляється фасованим в поліпропіленових мішках та (або) м`яких спеціалізованих контейнерах типу «біг-бег» та (або) насипом та (або) наливом (п. 4.1).

У специфікації № СП-НА-000055/1 до договору поставки № НА-000055 від 25.06.2021 сторони узгодили поставку товару «Карбамід марки Б» в біг-бегах у кількості 554,4 тон на суму 7 872 480, 00 грн. Умови поставки - СРТ Інкотермс 2010. (а.с.16)

Пунктом 5.5 договору визначено особливості поставки товару на умовах СРТ Інкотермс 2010.

Так, згідно підпунктів 5.5.2, 5.5.6, 5.5.7 договору, вид транспорту - залізничний; ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передачі товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення; право власності у покупця виникає з моменту передачі товару перевізнику, що призначений постачальником.

На виконання умов договору, постачальником виставлено рахунок-фактуру № НА-00000259 від 25.06.2021 на суму 7 872 480, 00 грн., який покупцем оплачений згідно платіжного доручення № 1СО11989 від 08.07.2021. (а.с.17-18)

Відповідно до видаткової накладної № НА-00002562 від 10.07.2021 постачальник поставив покупцю 202,8 тон карбаміду, з яких 50,7 тон завантажено у вагон № 65882904 згідно залізничної накладної № 49375371 від 10.07.2021.(а.с.19)

Відправником ПрАТ «СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АЗОТ» відповідно до залізничної накладної № 49375371 від 10.07.2021, здійснено доставку вантажу - карбаміду (сечовина штучна), тара - біг-бег, пакування - контейнер, кількість місць - 78, маса вантажу - 50856 кг, спосіб визначення маси «за стандартом», маса одиниці - брутто 652 кг, нетто 650 кг на станцію призначення Збараж Львівської залізниці. Одержувачем вантажу є позивач. Перевізником відповідач (а.с. 20).

Після прибуття вагону на станцію призначення складено комерційний акт № 360201/1 від 19.07.2021, яким встановлено, що фактично виявлено вантаж, вкритий непрозорим пакувальним матеріалом, слідів пошкодження немає, доступу до вантажу немає. Вантаж карбамід (сечовина штучна) верхній ряд 37 біг-бегів, нижній ряд 39 біг-бегів, всього 76 біг-бегів. Вага одного біг-бега, вказаного на упаковці становить нетто 700 кг +/- 1%, загальна вага вантажу у вагоні становить 53200 кг, згідно нанесеного трафарету на біг-бегах. Згідно даних, вказаних в документах, не вистачає 2 (двох) біг-бегів, а згідно нанесеного нетто на кожному біг-бегу загальна вага нетто більше вказаного в документах на 2344 кг. Переважування біг-бегів не проводилось. Біг-беги, яких не вистачає згідно перевізного документа, в вагоні поміститися могли (а.с. 21). (а.с.21-22)

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено ч. 2 ст. 307 ГК України.

Пунктом 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Вказане свідчить про те, що на підставі залізничної накладної № 49375371 від 10.07.2021 відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення зазначеного у ній вантажу у вказаному в такій накладній обсязі та визначеної маси. (а.с.20)

Відповідно до ст. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» положення якої кореспондуються зі ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Аналогічні положення також містяться у ст. 113 Статуту залізниць України.

Згідно статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності в т.ч. залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин в т.ч.: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Вказаною нормою передбачено конкретний перелік випадків за якої складається саме комерційний акт, до яких в тому числі належить втрата вантажу, невідповідність кількості місць вантажу, що й мало місце в спірному випадку.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. п. 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Згідно ст. 37 Статуту маса вантажу може визначається як шляхом зважування на вагах так і шляхом підрахунку маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом.

При цьому, в спірному випадку (виявлення відсутності 2 місць вантажу при тому, що у залізничній накладній вказано масу нетто та брутто наданих до перевезення біг-бегів) використання другого методу є недоречним.

Факт нестачі 2 біг-бегів за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом № 360201/1 від 19.07.2021.

Вказане у сукупності свідчить, що вказаний акт № 360201/1 від 19.07.2021 щодо встановлення відсутності 2 біг-бегів за формою та змістом відповідає вимогам Статуту та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності кількості доставленого вантажу, кількості, зазначеній у залізничній накладній.

Відповідно до пп. «а» п. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Оскільки спірний вагон прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника щодо маси одиниці - брутто 652 кг, нетто 650 кг, а також кількості біг-бегів (78) відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Доводи відповідача про те, що в даному випадку мало місце невірне зазначення вантажовідправником маси вантажу (у більшому обсязі), колегія суддів відхиляє, оскільки дані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у справі та спростовуються наступним.

Зазначений у накладній номер свідчить про те, що спірний вагон відноситься до вагонів відкритого типу «Платформа».

Відповідно до абз. 1, 4, 5 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Надана до матеріалів справи залізнична накладна № 49375371 від 10.07.2021 (а.с. 20) свідчить про те, що до перевезення прийнято карбамід (сечовина штучна), у тарі - біг-бег, пакування - контейнер, кількість місць - 78, маса вантажу - 50856 кг, спосіб визначення маси «за стандартом», маса одиниці - брутто 652 кг, нетто 650 кг. За перерахунком суду масу вантажу у розмірі 50856 кг можна отримати шляхом множення кількості біг-бегів (78) та зазначеної у накладній маси брутто кожного з біг-бегів (652 кг).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Комерційний акт № 360201/1 від 19.07.2021 містить інформацію про те, що висновок про надлишок маси у розмірі 2344 кг (53200-508656) здійснено з огляду на зазначену у нанесеному на упаковці трафарету (вказану на упаковці масу біг-бегу) у 700 кг (700х76=53200 кг) без проведення перевантаження, тобто розрахунковим способом, без урахуванням того, що відповідачем прийнято до перевезення 78 біг-бегів з масою одиниці - брутто 652 кг, нетто 650 кг, що підтверджується залізничною накладною та Залізницею не спростовано.

Окрім того, в матеріалах справи міститься електронний лист відповідь, який було надано постачальником, на запит покупця, відносно відвантаження товару, в якому зазначено, що у полувагоні №65882904 було завантажено 78 шт. контейнерів біг-бег по 650 кг. (39шт.-верхній ряд, 39 шт. нижній ряд). Вага вантажу нетто становить 50,7 тон, вага брутто 50,856 тон. Розмір біг-бега є універсальним з нанесенням маркування ваги 700 кг., при заповленні 650 кг., відмітки на маркуванні не здійснювались, а в супроводжувальних документах вказано «Вага вантажу в біг-бегі: 650 кг.». Кількість біг-бегів, завантажених у полу вагон №65882904, підтверджено даними у специфікації на вагон. (а.с.24)

З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач не надав належних доказів, які б свідчили про відсутність вини залізниці у втраті вантажу обсягом 2 біг-беги, не підтвердив того факту, що на момент складення комерційного акту вага вантажу була більшою від фактично зазначеної у залізничній накладній та пред`явленій до перевезення, а також відповідачем не доведено підстав які б, відповідно до ст.111 Статуту залізниць, звільняли його від відповідальності, зважаючи також на те, що тягар доказування відсутності своєї вини у даному випадку лежить саме на відповідачеві.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України, статтею 314 Господарського кодексу України, статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, необхідно застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14 та від 15.03.2021 р. у справі № 910/5038/20).

Відповідно до специфікації №СП-НА-000055/1 до договору №НА-000055 від 25.06.2021 сторонами узгоджено поставку карбаміду у біг-бегах у кількості 554,4 т вартістю 14200 грн. з ПДВ за тону, з огляду на що вага втраченого вантажу становить (650кг х 2)х14200 грн. = 18460 грн.

Визначаючи розмір природної втрати, позивач помилково керувався положеннями постанови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного забезпечення № 15 від 20.03.1989, при тому що на момент пред`явлення позову були також дійсними Правила видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

У разі конфлікту двох нормативно-правових актів, якими врегульовано однотипні правовідносини, перевагу слід віддавати на користь акту, який прийнято пізніше у часі, з огляду на що у даному випадку підлягають застосуванню Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Таким чином, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними був карбамід (мінеральне добриво), норму природних втрат слід визначати у розмірі 1,5% від маси вантажу при розрахунку збитків.

З урахуванням норм природних втрат (1,5% або 19,5 кг), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір завданих позивачу збитків, становить 18 190, 20 грн. (1,281 тон х 14 200, 00 грн).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10.

За таких обставин та з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості вантажу, завданої шкоди (збитків у розмірі вартості втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати - 18 190, 20 грн.) та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Дослідивши матеріали наявні у справі, приймаючи до уваги встановлений в процесі розгляду справи факт втрати частини вантажу та те, що відповідачем не спростовано факту наявності в його діях вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення про стягнення з відповідача суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 18 190, 20 грн., яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2022 у справі №910/19607/21 у оскаржуваній частині, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2022 у справі №910/19607/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2022 у справі №910/19607/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/19607/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2022

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна