ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2161/22

за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 295, м. Дніпро

до Міського комунального закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди № 1 від 10.02.2020

за зустрічним позовом Міського комунального закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14", м. Дніпро

до Житлово-будівельного кооперативу № 295, м. Дніпро

про визнання недійсним договору оренди № 1 від 10.02.2020

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Головаха К.К.

Представники:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Доманський В.П., адвокат;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Бажан В.П. адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Житлово - будівельний кооператив № 295 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Міського комунального закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" про стягнення заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 10.02.2020 у розмірі 29 860, 60 грн.

Ухвалою суду від 02.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2161/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.08.2022 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати недійсним договір оренди № 1 від 10.02.2020 укладений між Міським комунальним закладом культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" та Житлово - будівельним кооперативом № 295.

Ухвалою суду від 29.08.2022 прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Розпочато розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 13.09.2022.

Протокольною ухвалою суду від 13.09.2022 в засіданні оголошено перерву до 19.10.22.

Ухвалою суду від 19.10.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено до 16.11.2022.

Ухвалою суду від 16.11.2022 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні по суті на 14.12.2022.

14.12.2022 представник Міського комунального закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.12.2022 Міському комунальному закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

В ході судового засідання 14.12.2022 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 14.12.2022 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача за первісним позовом, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 10.02.2020 в частині оплати заборгованості з орендної плати.

Позиція відповідача за первісним позовом, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач за первісним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог. Міський комунальний заклад культури «Дніпровська музична школа № 14» стверджує, що станом на дату укладення договору ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ № 295 не був власником нежитлових приміщень № 139, № 140, № 141, № 142 за адресою м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 40, а отже договір є недійсним.

Крім того, ЖБК « 295 не надав МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» акти приймання-передачі наданих послуг, відповідно до п. 3.3 договору.

Позиція позивача за зустрічним позовом, викладена у зустрічному позові

Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14», обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що станом на дату укладення договору 10.02.2020 Житлово-будівельний кооператив № 295 не був власником нежитлових приміщень №№ 139, 140, 141, 142 за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 40, оскільки останній зареєстрував право власності на спірні нежитлові приміщення лише у грудні 2021 року.

Тому, на думку позивача за зустрічним позовом, ЖБК № 295 незаконно оформило право власності на нежитлові приміщення № 139, 140, 141 та 142, адже ці приміщення мали бути передані на баланс виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради.

МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» вважає, що відповідачем за зустрічним позовом було введено в оману його щодо того, що ЖБК № 295 є власником нежитлових приміщень №№ 139, 140, 141, 142, розташованих за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 40 та може розпоряджатися вказаним нерухомим майном, що також є підставою для визнання судом недійсним укладеного договору оренди.

Позиція відповідача за зустрічним позовом, викладена у відзиві на зустрічну позовну заяву

Відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог.

ЖБК № 295 звертає увагу, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 31.03.1980 № 209§21 було затверджено акт державної комісії від 31.03.1980 про прийняття в експлуатацію 9-ти поверхового 136 квартирного житлового будинку № 13к ЖБК 295 з вбудованими приміщеннями.

Відповідач за зустрічним позовом зауважує, що відповідно до вказаного вище рішення було не лише затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщенням, а і затверджено передачу вказаного житлового будинку на баланс Житлово - будівельного кооперативу № 295.

Тобто, з березня 1980 року ЖБК № 295 є власником (або особа якій належать майнові права) нежитлових приміщень, які були передані за договором оренди.

Також, ЖБК № 295 надано лист-запит щодо належності спірних приміщень до об`єктів комунальної власності та відповідь Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 18.04.2016 вих. № Х-21, відповідно до якого останнє повідомило ЖБК № 295, що житловий будинок (без будь - яких виключень або застережень) не є об`єктом комунальної власності та перебуває (повністю) на балансі ЖБК № 295.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

10.02.2020 між Житлово - будівельним кооперативом № 295 (далі - позивач за первісним позовом, орендодавець) та Міським комунальним закладом «Дніпровська дитяча музична школа № 14» (далі - відповідач за первісним позовом, орендар) був укладений договір оренди № 1 (далі - договір оренди).

Відповідно до пункту 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором орендодавець зобов`язується передати орендодавцю у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому договорі (надалі іменується "Приміщення", що орендується), та своєчасно сплачувати орендну плату.

Відповідно до цього договору орендар приймає від орендодавця у користування приміщення, яке розташоване за адресом м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40 (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору, загальна площа приміщення, що орендується, 258, 8 кв. м з трьома окремими входами, а саме: приміщення № 139 - 100, 3 кв. м, приміщення № 140 - 56, 6 кв. м, приміщення №. 141 - 57, 6 кв. м, приміщення № 142 - 44, 3 кв. м.

Пунктом 1.5 договору встановлено, що приміщення надається орендодавцем для використання під Міський комунальний заклад культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14".

Обов`язками орендаря, зокрема, є прийняти приміщення від орендодавця по акту прийняття-передачі № 1 (додаток № 1); своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (підпункти 2.1.1, 2.1.3 пункту 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору, орендна плата за оренду приміщення визначається на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.12.2014 р № 824, та на підставі рішень Дніпропетровської міської ради від 19.12.2018 р № 5/39, від 27.11.2019 р.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендар за користування орендованим приміщенням площею 258, 8 кв. м сплачує орендну плату, яка становить 1 516 грн 57 коп. (п`ять грн 86 коп.) за 1 кв. м без НДС, що становить 1 516 грн 57 коп. (одна тисяча шістнадцять грн 57 коп.) в місяць. Сума договору становить 13 649 грн 13 коп. (тринадцять тисяч шістсот сорок дев`ять грн 13 коп.). Орендна плата нараховується без урахування вартості комунальних послуг. Розрахунки проводяться в безготівковому порядку у національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі рахунку.

Крім того, пунктом 3.3 договору встановлено порядок оплати:

- розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі з наданих послуг;

- в разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання закладом бюджетного призначення на фінансування оплати за послуги;

- вартість комунальних послуг не входить до складу орендної плати.

Після закінчення терміну дії договору орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення, що орендується, та майно протягом десяти робочих днів, після закінчення названого строку орендованого користування за Актом прийому-передачі. Приміщення вважається переданим з моменту підписання Акту прийому-передачі (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 5.6 договору, закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його недотримання (порушення), яке мало місце під час дії цього договору.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний за ініціативою орендодавця у разі:

- відмови орендаря від підписання акту приймання-передачі відповідно до п.2.1.1;

- несплати орендарем орендної плати в строк, визначені в п. 3.2;

- використання приміщення не за призначенням;

- пошкодження орендованих приміщень або майна, яке унеможливлює його подальше використання за призначенням;

- незгоди орендаря з розміром орендної плати, визначеної відповідно до пункту 3.2 даного договору.

Згідно п. 1.3 ст. 651 Цивільного кодексу України орендар має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку письмово попередивши орендодавця за два місяці, орендар зобов`язаний звільнити приміщення в зазначений термін.

Про дострокове розірвання договору інша сторона письмово попереджає за два місяці (пункт 6.3 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання. Умови даного договору застосовуються до відносин між сторонами з 01 січня 2020 року і діє по 30 вересня 2020 року (пункти 7.1 7.2 договору).

Згідно з пунктом 7.3 договору, за два місяці до спливу строку договору оренди сторони мають повідомити одна одну про свої наміри щодо подальшого користування орендованими приміщеннями. Орендар, що сумлінно виконував свої зобов`язання з договору оренди, має право на укладання договору оренди приміщення на новий термін.

На виконання умов договору, 10.02.2020 між орендодавцем та орендарем було складено та підписано акт приймання - передачі нежитлових приміщень договору оренди від 10.02.2020 № 1, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає приміщення (згідно інвентарної справи БТІ № 139, № 140, № 141, № 142) з трьома окремими входами загальною площею 258, 8 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40, винятково для використання під Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14».

Листом від 01.07.2020 вих. № 70 відповідач за первісним позовом повідомив ЖБК № 295 про намір подальшого користування орендованими приміщеннями з 01.10.2020.

10.12.2020 відповідач за первісним позовом надіслав лист вих. № 138/1, відповідно до якого МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» надає для підписання договір оренди на 2021 рік.

30.12.2020 від відповідача за первісним позовом надійшов лист вих. № 147 про необхідність укладення договору оренди нежитлових приміщень, для можливості подальшого укладання договору з КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

Листом від 20.01.2021 вих. № 913 позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позов про некоректність змісту представленого договору оренди нежитлових приміщень на 2021 рік та направив примірники складеного ЖБК № 295 договору оренди нежитлових приміщень на 2021 рік зі строком оренди з 01.01.2021 по 30.06.2021.

Листом від 05.04.2021 вих. № 923 позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з вимогою про повернення другого примірника договору оренди нежитлових приміщень на 2021 рік, які були надіслані за листом від 20.01.2021 вих. № 913. Також, позивач за первісним позовом повідомив МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» про заборгованість зі сплати орендної плати за орендовані приміщення.

Листами від 06.04.2021 вих. № 56 та від 27.04.2021 року вих. № 63 відповідач за первісним позовом повідомив орендодавця по неможливість укладення з ЖБК № 295 договору оренди нежитлових приміщень, оскільки орендар не вважає позивача за первісним позовом власником даних нежитлових приміщень і в силу ст. 761 Цивільного кодексу України договір оренди не може бути укладений.

Крім того, у вищезазначених листах, відповідач за первісним позовом не заперечував проти оплати внесків на дольову участь у утримані житлового будинку по вул. Велика Діївська, 40 в м. Дніпро, чим підтвердив продовження користування орендованими нежитловими приміщеннями.

В матеріалах справи наявний акт від 27.07.2021 поточної інвентаризації нежитлових приміщень за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 40, згідно з яким нумерація нежитлових приміщень змінилася і станом на 27.07.2021 є наступною: нежитлове приміщення № 137 перейменовано у нежитлове приміщення № 592; нежитлове приміщення № 138 перейменовано нежитлове приміщення № 593; нежитлове приміщення № 139 перейменовано у нежитлове приміщення № 594; нежитлове приміщення № 140 перейменовано у нежитлове приміщення № 595; нежитлове приміщення № 141 перейменовано у нежитлове приміщення № 596; нежитлове приміщення № 142 перейменовано у нежитлове приміщення № 597; нежитлове приміщення № 143 перейменовано у нежитлове приміщення № 598; нежитлове приміщення № 144 перейменовано у нежитлове приміщення № 599.

15.12.2021 ЖБК № 295 була направлена претензія на адресу МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа» вих. № 16 про невиконання з боку останнього, як орендаря нежитлових приміщень за договором оренди від 10.02.2020 № 1, зобов`язань з оплати орендної плати за користування нежитловими приміщеннями, про існування станом на 31.12.2021 заборгованості з оплати оренди за користування нежитловими приміщеннями у розмірі 19 906, 92 грн та необхідність сплати даної заборгованості.

Листом вих. № 8 від 13.01.2022 відповідач за первісним позовом повідомив, що відповідно до протоколу Загальних зборів членів ЖБК № 295, уповноважених представників членів ЖБК № 295 від 31.01.2021 було прийнято рішення припинити укладати договір оренди нежитлових приміщень № 139, 140, 141, які вбудовані в будинку, що знаходиться на балансі ЖБК № 295 та припинити надання приміщення № 142 в оренду з 15.04.2021. Про прийняті загальними зборами рішення було повідомлено МКЗК «ДДМШ №14».

Суд зазначає, що протокол Загальних зборів членів ЖБК № 295, уповноважених представників членів ЖБК № 295 від 31.01.2021 в матеріалах справи відсутній.

Крім того, відповідач за первісним позовом вважає, що Договір оренди № 1 від 10.02.2020 було укладено з особою, яка не мала права передавати спірне майно в оренду, оскільки на момент укладання Договору № 1 ЖБК № 295 не був власником приміщень.

Відповідно до листа № 208 від 20.12.2014 за підписом Голови правління ЖБК № 295 Т.М. Хабібуліної, кооператив є неприбутковою організацією та відповідно до розділу 2 ст. 2.3 Статуту, не може передавати в оренду майно на платній основі.

Отже, у зв`язку з тим, що МКЗК «ДДМШ № 14» є бюджетною організацією та фінансується з бюджету міста, відповідач за первісним позовом просить повернути безпідставно отримані кошти та пропонує укласти договір на дольове утримання будинку № 40 «Про участь у витратах на утримання, ремонт будинку та прибудинкової території» пропорційно площі, яку займає МКЗК «ДДМШ № 14».

07.02.2022 ЖБК № 295 направлено МКЗК «ДДМШ № 14» лист - вимогу вих. № 26 в якому повідомив про відмову від договору найму та вимагав повернути та звільнити приміщення до 01.06.2022.

У зв`язку з несплатою заборгованості за оренду приміщень більше як 3 місця позивач за первісним позовом просить звільнити та повернути нежитлові приміщення №№ 139, 140, 141, 142, які розташовані за адресою: вул. Велика Діївська, 40 в м. Дніпро у строк до 01.06.2022.

Як зазначає ЖБК № 295, станом на дату подання позовної заяви до суду нежитлові приміщення №№ 139, 140, 141, 142, які розташовані за адресою: вул. Велика Діївська, 40 в м. Дніпро не повернуті позивачу за первісним позовом, а заборгованість з оплати орендної плати за період з січня 2021 року по липень 2022 року у розмірі 29 860, 60 грн за користування приміщеннями не погашено.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача за первісним позовом до суду з даними позовом.

Відповідач за первісним позовом вважає первісні позовні вимоги безпідставними, оскільки на дату укладення договору у ЖБК № 295 було відсутнє зареєстроване право власності на нежитлові приміщення №№ 139, 140, 141, 142, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40, а отже були відсутні і правові підстави для розпорядження цим нерухомим майном, що є предметом договору оренди..

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з оренди нерухомого майна.

Щодо стягнення заборгованості за договором оренди

Позивач заявив до стягнення з відповідача орендної плати за період з січня 2021 року по липень 2022 року в розмірі 29 860, 60 грн.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом наведених норм із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відтак, договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору, а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Відповідно до пункту 7.2 договору, умови даного договору застосовуються до відносин між сторонами з 01 січня 2020 року і діє по 30 вересня 2020 року.

Згідно з пунктом 7.3 договору, за два місяці до спливу строку договору оренди сторони мають повідомити одна одну про свої наміри щодо подальшого користування орендованими приміщеннями. Орендар, що сумлінно виконував свої зобов`язання з договору оренди, має право на укладання договору оренди приміщення на новий термін.

Листом від 01.07.2020 вих. № 70 Міський комунальний заклад культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" повідомив ЖБК № 295 про намір подальшого користування орендованими приміщеннями з 01.10.2020.

Отже, з огляду на відсутність, передбаченої пунктом 7.3 договору заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди, договір продовжено автоматично після 30.09.2020.

Суд зазначає, що з огляду на положення п. 7.3 договору автоматична пролонгація договору відбулась на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто до 30.06.2021, починаючи з 01.10.2020.

Крім того, матеріали справи містять докази часткової оплати орендної плати за період жовтень грудень 2020 року (оплата після пролонгації договору) в сумі 4 549, 67 грн, відповідно до платіжних доручень № 315 від 02.10.2020, № 383 від 14.12.2020, № 394 від 22.12.2020. Отже, відповідними діями Міський комунальний заклад «Дніпровська дитяча музична школа № 14» погодився на продовження договору оренди на тих самих умовах.

Суд також вказує, що наявні в матеріалах справи докази не містять заперечень ЖБК № 295 щодо подальшого продовження договору, а надані позивачем за первісним позовом листи № 913 від 20.01.2021, № 923 від 05.04.2021 та № 925 від 16.04.2021, не є за своєю суттю таким запереченнями, оскільки зі змісту останніх вбачається пропозиція Міському комунальному закладу «Дніпровська дитяча музична школа № 14» сплатити заборгованість та здійснити повернення об`єкта оренди за договором.

Враховуючи відсутність заперечень у строк та у спосіб передбачений пунктами 6.2 та 6.3 договору на дату закінчення строку договору оренди (а саме 30.06.2021, як встановлено судом вище), суд зазначає, що договір вважається продовженим без обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього з 01.07.2021 по 31.03.2022.

Судом також враховано, що матеріали справи не містять доказів повернення об`єкту оренди за відповідним актом приймання - передачі, а відтак відповідач продовжує користуватися орендованим майном з огляду на автоматичну пролонгацію договору.

Суд зауважує, що відсутність заперечення, передбаченого статтею 764 ЦК України, може мати прояв у «мовчазній згоді» і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тому, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки вищезазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2022 ЖКБ № 295 направлено МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» лист - вимогу вих. № 26 про звільнення нежитлових приміщень за договором оренди від 10.02.2020 № 1.

ЖБК № 295 повідомило МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» про відмову від договору найма та просило, у зв`язку з несплатою заборгованості за оренду приміщень більше як 3 місяця звільнити та повернути нежитлові приміщення №№ 139, 140, 141, 142, які розташовані за адресою: вул. Велика Діївська, 40 в м. Дніпро у строк до 01.06.2022.

Суд зазначає, що лист - вимога вих. № 26 від 07.02.2022 було направлено ЖБК № 295 менше ніж за 2 місяці до спливу строку дії договору оренди, як це передбачено пунктами 6.2, 6.3, 7.3 договору, можна дійти висновку, що позивач за первісним позовом цим листом продовжив строк дії договору до 01.06.2022 та повідомив МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» про подальше його розірвання з 01.06.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, попри те, що відповідач за первісним позовом продовжував користуватися орендованим майном протягом всього періоду дії договору, останнім не було здійснено жодної оплати за користування орендованим приміщенням за період з січня 2021 року по червень 2022 року, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 30.06.2022.

Отже, судом встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору оренди, а саме - не здійснив належним чином сплату орендних платежів, що є підставою для розірвання договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

За приписом частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, договір є розірваним з 01.06.2022, що унеможливлює нарахування орендної плати після цього.

Користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився суперечить змісту правовідносин за договором оренди та регулятивним нормам Цивільного кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Відтак, положення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).

Отже, ЖБК № 295 має право на нарахування орендної плати за період з 01.01.2021 по 01.06.2022.

Щодо розміру орендної плати господарський суд зазначає, що умовами договору оренди № 1 від 10.02.2020 передбачено: орендар за користування орендованим приміщенням площею 258, 8 кв. м сплачує орендну плату, яка становить 1 516 грн 57 коп. (п`ять грн 86 коп.) за 1 кв. м без НДС, що становить 1 516 грн 57 коп. (одна тисяча шістнадцять грн 57 коп.) в місяць. Сума договору становить 13 649 грн 13 коп. (тринадцять тисяч шістсот сорок дев`ять грн 13 коп.). Орендна плата нараховується без урахування вартості комунальних послуг. Розрахунки проводяться в безготівковому порядку у національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі рахунку.

Проте, нараховуючи плату за користування орендованим приміщенням за період з січня 2021 року по червень 2022 року ЖБК № 295 посилається на Рішення Дніпровської міської ради від 16.12.2020 № 16/1-2, відповідно до якого орендна плата на 2021 рік складає 1 658, 91 грн без ПДВ.

Відповідно до пунктів 3.4 та 8.5 договору ЖБК № 295 не надано доказів, щоб підтверджувало даний факт. Матеріали справи не містять додаткової угоди про зміну суми договору, факт укладання даної угоди не підтверджено.

Отже, враховуючи, що сторонами не було внесено змін до договору щодо оплати за користування орендованим приміщенням, а орендна плата має нараховуватися у розмірі передбаченому п. 3.2 договору та становить 1 516, 57 грн в місяць.

Після здійсненого судом перерахунку сума орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача становить 25 781, 69 грн за період з січня 2021 по травень 2022 року (включно). В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що в постанові у справі № 910/11131/19 від 19.04.2021 Верховний Суд зазначив, що стягнення орендної плати можливе лише до моменту припинення дії договору, а після припинення договору належним способом захисту прав та інтересів орендодавця є застосування неустойки - самостійної форми майнової відповідальності.

Щодо не надання актів приймання-передачі наданих послуг ЖБК № 295, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з пунктом 1 статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Для підтвердження факту надання/отримання орендних послуг достатньо договору, акта приймання-передачі майна орендареві.

В статті 762 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 286 Господарського кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В матеріалах справи наявний акт № 1 прийому-передачі нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40.

Отже, після підписання акту приймання-передачі майна починається обчислення строку договору найму, а тому орендар має справляти плату встановлену пунктом 3.2 договору щомісячно до закінчення строку дії договору.

Крім того, суд зазначає, що предметом договору оренди виступає майно, а предметом послуги є дії, які споживаються в процесі їх надання або здійснення діяльності (ст. 901 ЦКУ). При оренді орендар використовує майно, а не споживає послугу.

Тому, на реальність/нереальність оренди відсутність цих актів ніяк не впливає, оскільки важливий лише акт приймання-передачі майна та акт повернення майна з оренди.

Отже, доводи МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» є необґрунтованими та відхиляються судом.

Щодо зустрічних позовних вимог

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору, позивач за зустрічним позовом має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» стверджує, що станом на дату укладення договору 10.02.2020 Житлово-будівельний кооператив № 295 не був власником нежитлових приміщень №№ 139, 140, 141, 142 за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 40, оскільки останній зареєстрував право власності на спірні нежитлові приміщення лише у грудні 2021 року.

МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» зазначає, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 209 § 21 від 31.03.1980 «Про затвердження акту державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку № 13-і та ЖБК № 295 в мікрорайоні «Коммунар-1а» (нині вул. Велика Діївська, буд. 40) житлового масиву «Петровський» в Ленінському районі» було введено в експлуатацію приміщення для роботи з населенням та піонерською кімнатою.

Згідно розпорядження Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22.07.1983 № 206-р приміщення за адресою житловий масив «Коммунар» 13-і, наразі вул. Велика Діївська 40, було передано «ДМШ № 14» до моменту побудови спеціальної будівлі для школи.

Відповідно до додатку 2 та пункту 3 рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 17.04.1997 № 544 «Про передачу на баланс закладам культури та клубам школярів приміщень, в яких вони розташовані» управлінню культури та мистецтв виконкому було передано на баланс приміщення, що займає ДМШ № 14 за адресою м. Дніпро вул. Велика Діївська, буд. 40, тобто саме нежитлові приміщення № 139, 140, 141 та 142.

Тому, на думку позивача за зустрічним позовом, ЖБК № 295 незаконно оформило право власності на нежитлові приміщення № 139, 140, 141 та 142, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 40, ці нежитлові приміщення мали бути передані на баланс виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, а з часом до комунальної власності.

Отже, МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 14» вважає, що відповідачем за зустрічним позовом було введено в оману позивача за зустрічним позовом щодо того, що ЖБК № 295 є власником нежитлових приміщень №№ 139, 140, 141, 142, розташованих за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 40 та може розпоряджатися вказаним нерухомим майном, що є підставою для визнання судом недійсним укладеного договору оренди.

В силу статті 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230-233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 Цивільного кодексу України може бути визнаний судом недійсним. Отже позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 910/9879/18, від 05.11.2019 у справі № 910/17404/18, від 29.10.2020 у справі № 910/18604/19, від 02.12.2020 у справі № 910/18185/19, від 26.04.2021 у справі № 910/18845/19.

Суд зазначає, що МКЗК "Дніпропетровська дитяча музична школа № 14" посилається на те, що у ЖБК № 295 було відсутнє зареєстроване право власності на приміщення на момент укладання договору, оскільки державна реєстрація прав на майно була здійснена ЖБК № 295 лише у грудні 2021 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Господарський суд не може погодитись з даним твердженням з нижче наведених підстав.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі № 911/1455/19 та постанові від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18.

Отже, реєстрація права власності ЖБК № 295 на нежитлові приміщення (№ 139, 140, 141, 142), які є предметом договору договору оренди № 1 від 10.02.2020, яка відбулась 07.12.2021 та 08.12.2021, є по суті підтвердженням наявності цього права до фактичної дати державної реєстрації речового права.

Право власності на спірне нерухоме майно виникло у ЖБК № 295 задовго до укладення договору оренди № 1 від 10.02.2020, про що свідчить наступне.

Як встановлено судом та відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ЖБК № 295 був створений 07.03.1980.

Згідно ст. 86 ЦК УРСР від 23.11.1966 (який був чинний на момент прийняття рішення) власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Відповідно до ст. 87 ЦК УРСР від 23.11.1966 соціалістичною власністю є: державна (загальнодержавна) власність; колгоспно-кооперативна власність; власність профспілкових та інших громадських організацій. Держава охороняє соціалістичну власність і створює умови для її примноження. Ніхто не має права використовувати соціалістичну власність з метою особистої наживи та в інших корисливих цілях.

Колгоспи, інші кооперативні організації, їх об`єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів. Право розпорядження майном, що є власністю колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об`єднань, належить виключно самим власникам. (ст. 94 ЦК УРСР від 23.11.1966)

Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 31.03.1980 № 209§21 було затверджено акт державної комісії від 31.03.1980 про прийняття в експлуатацію 9-ти поверхового 136 квартирного житлового будинку № 13к ЖБК 295 з вбудованими приміщеннями. Дозволено ввести в експлуатацію житловий будинок, прийнятий по акту державної комісії, та передати його на баланс ЖБК № 295.

ЖБК № 295 надано виписку з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку від 14.04.2011, записану в облікові книзі № 49 ЖЮ за реєстровим № 4982-88 реєстратором Петренком М.О., відповідно до якого Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради підтверджує, що житловий будинок літ. А-9, розташований у місті Дніпропетровську по вулиці Братів Трофимових за № 40 (нині Велика Діївська, 40) зареєстрований за ЖБК № 295 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.06.2003 № 1549 «Про проведення реєстрації багатоквартирних будинків, що перебувають на утриманні об`єднань співвласників (власників квартир і нежитлових приміщень) або юридичних осіб - балансоутримувачів незалежно від форм власності».

Відповідно до статті 384 Цивільного кодексу України усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено право власності ЖБК № 295 на житловий будинок та набуття права колективної власності на нього.

Крім того, з 16.03.2010 набрала чинності нова редакція Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 4 якого передбачена обов`язкова державна реєстрація. Суд зауважує, що попередні редакції цього Закону не передбачали державну реєстрацію даного права.

Поряд з цим, частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, речове право на нерухоме майно виникло у відповідача за зустрічним позовом до 01.01.2013, а відтак, це право існувало на час укладення оспорюваного договору.

Також, МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа № 14" не доведено, що укладаючи спірний договір ЖБК № 295 умисно вводив в оману МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа № 14" щодо неналежності спірного приміщення саме ЖБК № 295.

З урахуванням викладеного, вимога позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 10.02.2020 укладеного між Житлово-будівельним кооперативом № 295 та Міським комунальним закладом культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статтей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, що оспорюваний договір укладено саме під впливом тяжких для нього обставин, проти його волі та на вкрай невигідних умовах.

На підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Тому, щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування своєї правової позиції по наявним спорам, то суд не вбачає підстав для надання ним оцінки у межах цього спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову в розмірі 1 836, 13 грн та судові витрати у зв`язку з поданням зустрічного позову покладаються на Міський комунальний заклад культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14".

ЖБК № 295 в прохальній частині позову заявив про витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. Однак, матеріали справи не містять їх розрахунку, а також ЖБК № 295 не скористався своїм правом та не заявив до закінчення судових дебатів у справі про їх розподіл.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» (49128, м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 40; ідентифікаційний код 02215963) на користь Житлово-будівельного кооперативу № 295 (49128, м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 40; ідентифікаційний код 23068638) заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 10.02.2020 у розмірі 22 099, 08 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 836, 13 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову Міського комунального закладу культури "Дніпровська дитяча музична школа № 14" до Житлово-будівельного кооперативу № 295 про визнання недійсним договору оренди № 1 від 10.02.2020 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 22.12.2022

Суддя В.І. Ярошенко