РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2022Справа № 910/9126/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО СЕРВІС АГРО" (18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 28, кв. 89)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК ІК МТС" (02154, м. Київ, просп. Возз`єднання, буд. 21, літ. А, прим. №2)

про стягнення 62 187,44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко М.В.

від відповідача: Пономарьов М.М.

У судовому засіданні 14.12.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС» про стягнення 62 187,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором перевезення № 247 від 06.07.2021, а саме в частині оплати отриманих послуг з перевезення, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 55 975,89 грн. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% відсотка річних у розмірі 669,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 638,75 грн та пені у розмірі 3 903,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9126/22 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

12.10.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на 15 календарних днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС» та продовжив відповідачу строк для подання до суду відзиву до 31.10.2022.

01.11.2022 на електронну адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» про виправлення описки у вступній частині ухвали Господарського суду міста Києва від 17.10.2022, зазначивши вірні сторони та предмет спору у справі №910/9126/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО», виправив описку допущену у вступній частині ухвали Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 у справі №910/9126/22.

02.11.2022 на електронну адресу суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС», у якому відповідач заперечує проти позову та просить суд здійснювати розгляду справи з викликом сторін у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС» про розгляд справи №910/9126/22 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначив на 30.11.2022.

10.11.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про проведення відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

21.11.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач просив суд поновити строки та долучити до матеріалів справи додаткові докази.

25.11.2022 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було задоволено, вирішено провести судове засідання 30.11.22 о 10:10 год.в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 30.11.2022 судом було задоволено усне клопотання відповідача, встановлено строк 5 днів для подання заперечень на відповідь на відзив та відкладено розгляд справи на 14.12.2022.

01.12.2022 на електронну адресу суду надійшло повідомлення позивача на виконання вимог суду із доказами направлення відповіді на відзив з додатками на адресу представника відповідача.

06.12.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

12.12.2022 від позивача надійшли пояснення по справі із доказами направлення відповідачу.

14.12.2022 від позивача надійшли для залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: рахунок на оплату № 42 від 27.08.2021 на суму 26 507,70 грн, № 43 від 31.08.2021 на суму 13 627,70 грн та № 45 від 01.09.2021 на суму 15 840,49 грн.

У судове засідання призначене на 14.12.2022 з`явився представник позивача (за допомогою відеоконференцзв`язку) та представник відповідача.

Так, представник позивача повідомила про відсутність додаткових заяв та клопотань по справі, надала пояснення по справі та просила суд задовольнити заявлені вимоги.

Присутній в судовому засіданні представник Відповідача надав пояснення по справі, заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відзив на позов позивача, просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

06.07.2021 між ТОВ «ЛОГІСТИК ІК МТС» (Замовник, Відповідач) та ТОВ «ЕКО СЕРВІС АГРО» (Виконавець, Позивач) було укладено Договір перевезення № 247ю

Відповідно до п.1.1 Договору, Виконавець зобов`язується за плату і за рахунок Замовника забезпечити йому оптимальне транспортне обслуговування та організувати перевезення вантажу Замовника власними та/або зафрахтованим вантажним автомобільним транспортом автомобільними дорогами України.

Згідно до п. 1.2 Договору, видом вантажу Сторони визнають с/г продукції. Конкретне найменування вантажу, та його розмір у ваговому еквіваленті вказується у замовленнях - додатках до цього Договору.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що в замовлення на перевезення зазначаються наступні дані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, бажані строки перевезення, бажана марка автотранспорту, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, вартість перевезення. Форма замовлення на перевезення наведена в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.1.4 Договору, замовлення на перевезення надається Замовником в письмовому вигляді/електронною поштою не пізніше 5 днів до запланованої дати перевезення вантажу.

Виконавець не пізніше 3 днів до запланованої дати перевезення вантажу письмово/електронною поштою підтверджує приймання замовлення чи відмовляє у такому підтвердженні. З моменту підтвердження замовлення Виконавцем, Замовлення стає невід`ємною частиною даного Договору (п.1.5 Договору).

Згідно п.4.1 Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудні 2021 року. Договір може бути достроково припинений або змінений за згодою сторін. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору (п. 4.2 та 4.3 Договору).

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що Замовник здійснює розрахунки з Виконавцем за надані послуги шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця у термін не більше 5 (п`яти) банківських днів, з дати отримання від Виконавця рахунку на сплату коштів.

Відповідно до п.5.5 Договору, вартість кожного окремого перевезення та сума оплати послуг перевезення визначається згідно узгоджених тарифів і зазначається у рахунках на перевезення. Рахунок формується на підставі товарно-транспортних накладних на перевезення вантажу.

Як вбачається з п.6.1 Договору, Виконавець видає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати за послуги Виконавця відповідно до ст. 5 даного Договору, Виконавець має право вимагати від Замовника, а Замовник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Згідно до п.9.1 Договору, транспортні засоби, а також їх кількість, якими повинен перевозитись вантаж, вибирає Виконавець, який може застосовувати для цього як власні, так і орендовані транспортні засоби, або транспортні засоби інших перевізників відповідно до укладених Виконавцем договорів перевезення вантажу.

Так, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, Позивачем було надано Відповідачу послуги перевезення вантажу, а саме:

- 27.08.2021 по маршруту «пункт навантаження - Миколаївська область, Березанський район, поле №124-5815, пункт розвантаження - Миколаївська область, Первомайський район, село Кам`яний міст, вул. Космонавтів, 1, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 27.08.2021 року №2779 та № 2777 та актом здачі-прийняття робіт №32 від 27.08.2021 на суму 26 507,70 грн. (з ПДВ);

- 31.08.2021 по маршруту «пункт навантаження - Миколаївська область, Березанський район, поле №453-10819, пункт розвантаження - Миколаївська область, Первомайський район, село Кам`яний міст, вул. Космонавтів, 1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 31.08.2021 за №2840, та актом здачі-прийняття робіт №33 від 31.08.2021 на суму 13 627,70 грн. (з ПДВ);

- 01.09.2021 по маршруту «пункт навантаження - Миколаївська область, Березанський район, поле №433-10720, пункт розвантаження - Миколаївська область, Первомайський район, село Кам`яний міст, вул. Космонавтів, 1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 01.09.2021 за №2872, та актом здачі-прийняття робіт №37 від 01.09.2021 на суму 15 840,49 грн. (з ПДВ), всього на загальну суму 55 975,89 грн. (з ПДВ).

При цьому, Позивачем стверджується, що рахунки на оплату №42 від 27.08.2021, №43 від 31.08.2021 та №45 від 01.09.2021; акти здачі-прийняття робіт (послуг) №32 від 27.08.2021; №33 від 31.08.2021 року та №37 від 01.09.2021 року, а також товарно-транспортні накладні від 27.08.2021 за №2779 та № 2777, від 31.08.2021 за № 2840 та від 01.09.2021 за № 2872, акт звірки взаєморозрахунків від 01.09.2021 за період з 06.07.2021 по 31.08.2021 направлялися засобами поштового зв`язку для підписання на адресу ТОВ «ЛОГІСТИК ІК МТС» листом з описом вкладення, який був отриманий Відповідачем за його юридичною адресою 30.09.2021. Вказані вище документи, також були направлені на адресу листування Відповідача за допомогою сервісу Нова пошта 16.09.2021 та засобами поштового зв`язку, та були отримані Відповідачем 05.10.2021. Проте, Відповідачем не було надано Позивачу підписаних актів або пояснень щодо відмови від їх підписання.

В подальшому, на адресу Відповідача була направлена претензія від 31.01.2022 за № 7, яка була вручена Відповідачу, проте залишила без задоволення останнім.

Враховуючи зазначене, Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором перевезення у розмірі 55 975,89 грн.

Крім того, у зв`язку із порушенням Відповідачем взятих на себе зобов`язань, Позивач також просив стягнути з Відповідача 669,00 грн 3% річних, 1 638,75 грн інфляційних нарахувань та 3 903,80 грн пені.

Відповідачем позовні вимоги заперечувались з посиланням на те, що Позивачем не було надано доказів того, що спірні перевезення були виконані саме Позивачем та на виконання Договору перевезення № 247 від 06.07.2021, що виключає можливість застосування умов Договору до спірних правовідносин, в тому числі в питаннях визначення вартості послуг, строків їх оплати, а також застосування штрафних санкцій. При цьому, за відсутності погодженої сторонами вартості послуг, вимоги позивача щодо їх оплати саме в заявленому розмірі є передчасними.

Крім того, Відповідачем було зазначено, що Позивачем не було надано до суду доказів, що водії, які були залучені до виконання зазначених перевезень, перебували з Позивачем в договірних або трудових відносинах та діяли в його інтересах на момент виконання таких перевезень. Також, Відповідач вказав на те, що Позивачем не було надано доказів того, що відповідні транспортні засоби, якими здійснювались перевезення, належать Позивачу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 2 статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно положень статей 901 та 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до приписів статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується Позивачем та Відповідачем, що між сторонами було укладено Договір перевезення № 247 від 06.07.2021, за умовами якого, Позивач зобов`язується за плату і за рахунок Відповідача забезпечити йому оптимальне транспортне обслуговування та організувати перевезення вантажу Відповідача власним та/або зафрахтованим вантажним автомобільним транспортом автомобільними дорогами України.

З наданих Позивачем доказів вбачається, що на виконання вимог Договору №247 Позивачем було укладено Цивільно-правовий договір №08/07 на надання послуг (виконання робіт) в порядку ст. 208 Цивільного кодексу України від 08.07.2021 з фізичною особою ОСОБА_1 та Договір надання послуг (договір цивільно-правової відповідальності) №09/07 від 09.07.2021 з фізичною особою ОСОБА_2 , предметом вищевказаних договорів є надання послуг перевезення.

17.12.2020 між фізичною особою ОСОБА_1 та позивачем були укладені Договори оренди транспортних засобів:

- Договір оренди зареєстровано нотаріусом в реєстрі №10036, предмет Договору транспортний засіб RENAULT PREMIUM 450 DX1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , термін дії договору строком на 5 (п`ять) років;

- Договір оренди зареєстровано нотаріусом в реєстрі №10037, предмет Договору - транспортний засіб RENAULT PREMIUM СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , термін дії договору строком на 5 (п`ять) років;

- Договір оренди зареєстровано нотаріусом в реєстрі №10039, предмет Договору - транспортний засіб LANGERONDORF SKA 24-28, реєстраційний номер НОМЕР_3 , термін дії договору строком на 5 (п`ять) років.

Крім того, позивач самостійно має у власності напівпричіп спеціалізований (самоскид) моделі BERGER реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Також, відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 29.12.2021 року (посвідченого нотаріально, зареєстровано нотаріусом в реєстрі №13488) громадянин ОСОБА_3 передав в оренду позивачу спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_5 , терміном на п`ять років.

При цьому, оскільки Позивач не є вантажовідправником, а лише надає послуги з перевезення, то відповідно в наданих до суду товарно-транспортних накладних вказаний автомобільний перевізник - ТОВ «Логістик ІК МТС», вантажовідправник ТОВ «Південь Агро Інвест», вантажоодержувач ТОВ «Агро Сервіс», а послуги з перевезення Позивачем надавалися на підставі Договору №247, форма товарно-транспортної накладної не передбачає зазначення в товарно-транспортних накладних інших реквізитів, натомість, форма товарно-транспортних накладних передбачає чітке вказування номер та марку автомобіля та Прізвище ім`я та по-батькові водія.

Так, з наданих Позивачем товарно-транспортних накладних встановлено, що у накладній за:

- 27.08.2021 за № 2777 в графі «автомобіль» вказано - РЕНО НОМЕР_1 . напівпричіп CA1470XF, водій ОСОБА_2 та зазначений номер посвідчення водія НОМЕР_6 , дані по цьому водієві направлялися на підтвердження особи на електронну скриньку відповідача 08.07.2021 року;

- 27.08.2021 за № НОМЕР_7 в графі «автомобіль» вказано РЕНО НОМЕР_8 . напівпричіп CA2023XF, водій ОСОБА_1 та зазначений номер посвідчення водія НОМЕР_9 , дані по цьому водієві направлялися на підтвердження особи на електронну скриньку відповідача 06.07.2021 року;

- 31.08.2021 за №2840 в графі «автомобіль» вказано РЕНО НОМЕР_2 , напівпричіп CA2023XF. водій ОСОБА_1 та зазначений номер посвідчення водія НОМЕР_9 , дані по цьому водієві направлялися на підтвердження особи на електронну скриньку відповідача 06.07.2021 року;

- 01.09.2021 за №2872 в графі «автомобіль» вказано РЕНО НОМЕР_1 , напівпричіп CA1470XF, водій ОСОБА_2 та зазначений номер посвідчення водія НОМЕР_6 , дані по цьому водієві направлялися на підтвердження особи на електронну скриньку відповідача 08.07.2021 року.

Отже, взаємовідносини Позивача з водіями підтверджуються Цивільно-правовим договором №08/07 на надання послуг (виконання робіт) в порядку ст. 208 Цивільного кодексу України від 08.07.2021 з фізичною особою ОСОБА_1 та Договором надання послуг (договір цивільно-правової відповідальності) №09/07 від 09.07.2021 з фізичною особою ОСОБА_2 , предметом вищевказаних договорів є надання послуг перевезення.

Як було зазначено вище, пункт 9.1 Договору передбачає, що транспортні засоби, а також їх кількість, якими повинен перевозитись вантаж, вибирає Виконавець, який може застосовувати для цього як власні, так і орендовані транспортні засоби, або транспортні засоби інших перевізників відповідно до укладених Виконавцем договорів перевезення вантажу.

Крім того, Відповідачем не надано належних та допустимих доказів звернення до Позивача із зауваженнями та/або претензіями щодо водіїв, маршруту перевезення, затримки перевезення та інших обставин.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що твердження Відповідача про відсутність доказів перебування водіїв, які були залучені до виконання зазначених перевезень, перебували з Позивачем в договірних або трудових відносинах та діяли в його інтересах на момент виконання таких перевезень, а також відсутність доказів належності транспортних засобів, якими здійснювались перевезення Позивачу, спростовані наданими Позивачем доказами, а згадані вище обставини не суперечать укладеному між сторонами договору.

Щодо твердження Відповідача про відсутність доказів, що спірні перевезення були виконані саме Позивачем та на виконання Договору перевезення № 247 від 06.07.2021, що виключає можливість застосування умов Договору до спірних правовідносин, в тому числі в питаннях визначення вартості послуг, строків їх оплати, а також застосування штрафних санкцій, а також відсутності погодженої сторонами вартості послуг, судом зазначається таке.

Так, основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухгалтерському обліку є Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами до нього) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Відповідно до п 9.2 Договору №247, перевезення вантажу супроводжується товарно-транспортними документами, які Замовник своєчасно надає Виконавцю.

Так, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 128/2568 (із змінами і доповненнями) «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України» визначено наступне: товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватись для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 11.1 Наказу №363 передбачено, що товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Так, надані Позивачем до матеріалів справи товарно-транспортні накладні заповнені у відповідності до Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №128/2568 (із змінами і доповненнями) «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України», а саме, містять усі необхідні обов`язкові реквізити.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Згідно з пунктом 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 Положення № 88 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-111 від 5 квітня 2001 року документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, серед інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Наказом Міністерства транспорту України №; 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Відповідно до пункту 1 Правил № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За змістом підпунктів 11.4 та 11.6 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів.

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передаються Перевізнику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку наявність товарно-транспортної накладної є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах. У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - накладна не оформлюється.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про те, що товарно-транспортна накладна підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Також, Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 805/686/17-а, від 12 липня 2019 року у справі № 808/109/18, від 9 липня 2019 року у справі № 810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарського діяльністю.

Відповідно до даних, які відображені в товарно-транспортних накладних та в актах здачі - прийняття робіт (надання послуг), зокрема зазначено:

- в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.09.2021 № 37 зазначено назва послуги «перевезення вантажу», кількість 25,3 тон на суму 13 200,41 грн (в т. ч. ПДВ), згідно товарно-транспортної накладної від 01.09.2021 №2872 в графі 2 «найменування товару» зазначено «соняшник», в графі 4 «кількість місць» зазначено 41,720 - це брутто, 16,420 - тара, 25 300 - нетто;

- в акті здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2021 №33 зазначено назва послуги «перевезення вантажу», кількість 21,44 тон на суму 11 356,42 грн (в т.ч. ПДВ), згідно товарно-транспортної накладної від 31.08.2021 № 2840 в графі 2 «найменування товару» зазначено «соняшник», в графі 4 «кількість місць» прописано 37,240 це брутто, 15,800 - тара, 21,440 - нетто;

- в акті здачі прийняття робіт (надання послуг) від 27.08.2021 №32 зазначено назва послуги «перевезення вантажу», кількість 41,18 тон на суму 22 089,75 грн (в т.ч. ПДВ), згідно товарно-транспортної накладної від 27.08.2021 № 2779 в графі 2 «найменування товару» зазначено «соняшник», в графі 4 «кількість місць» прописано 35.220 - це брутто, 15,780 - тара, 19,440 - нетто, від 27.08.2021 №2777 в графі 2 «найменування товару» зазначено «соняшник», в графі 4 «кількість місць» прописано 38,140 - це брутто, 16,400 - тара, 21,740 нетто (19,440 + 21,740 = 41,18 тон, як вказано в акті здачі-прийняття робіт №32).

Також, Пунктом 5.3 Договору передбачено, що тарифи, які застосовують сторони у даному Договорі, визначені ними на основі вільного волевиявлення Сторін. Вартість кожного окремого перевезення та сума оплати послуг перевезення визначаються згідно узгоджених тарифів і зазначається у рахунках на перевезення. Рахунок оформлюється на підставі товарно-транспортних накладних на перевезення вантажу (п. 5.5 Договору).

Щодо тверджень Відповідача про необхідність надання письмових заявок на перевезення на підставі п.1.3 Договору, судом зазначається, що відповідно до того ж п.1.3 Договору форма замовлення на перевезення наведена в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного Договору. Поряд із цим, судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що Додаток № 1 до Договору перевезення № 247 сторонами не був узгоджений та підписаний.

Натомість, з наданих Позивачем доказів вбачається, що Відповідачем направлялися на електрону адресу Позивача звіт по перевізнику, відповідно до якого повідомлявся маршрут перевезення, місце навантаження/розвантаження, номер поля, номенклатура, вага, відстань, автомобілі, марка авто, дані по водію та вартість послуг, що свідчить пре те, що Відповідачем були надані Позивачу всі необхідні дані для виконання взятих на себе зобов`язань за Договором перевезення № 247.

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку з оплати наданих Позивачем послуг з перевезення вантажу, обумовлених Договором перевезення №247 від 06.07.2021, настав, сума боргу відповідача, яка складає 55 975,89 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і Відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Позивача до Відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 669,00 грн та 1638,75 грн інфляційних втрат.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх правомірність та арифметичну вірність, а, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» в частині стягнення трьох процентів річних в розмірі 669,00 грн та 1638,75 грн інфляційних втрат також підлягають задоволенню.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.5 Договору, передбачено, що у випадку прострочення оплати за послуги Виконавця відповідно до ст. 5 даного Договору, Виконавець має право вимагати від Замовника, а Замовник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, суд зазначає, що останній є арифметично правильними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 3 903,8 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість та нараховані штрафні санкції.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК ІК МТС» (02154, м. Київ, пр-т. Возз`єднання, буд. 21, літ. А, приміщення №2, ідентифікацій код 3750006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СЕРВІС АГРО» (18029, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 28, кв.89, ідентифікаційний код 40405153) заборгованість у розмірі 62 187 грн 44 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.12.2022

Суддя Л.Г. Пукшин