ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022м. ХарківСправа № 922/126/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" (вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909; )
до Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" (вул. Велика Панасівська, буд. 129, м. Харків, 61017; код ЄДРПОУ: 00223237)
про стягнення 241764,35 грн,
за участю представників:

позивача - Скиба С.С. (у режимі відеоконференції),

відповідача - Хряк А.О.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпроазот", м. Кам`янське Дніпропетровської області, 14.01.2022 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС", м.Харків, про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення зобов`язань за Договором поставки №774579 від 21.07.2021 в сумі 177138,76 грн, у тому числі: 130543,71 грн - пеня за порушення строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору; 12925,12 грн - штраф за порушення більше ніж на 10 календарних днів строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору; 1421,76 грн - пеня за порушення передбаченого п. 9.10 Договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021 згідно з п. 6.18 Договору; 9823,09 грн - пеня за порушення передбаченого п. 2.4 Договору строку надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписаної керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно п. 6.17 Договору; 9499,96 грн - пеня за порушення строку надання документів, передбачених п. 9.15 Договору, згідно з п. 6.17 Договору; 12925,12 грн - грошові кошти в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.15 Договору, згідно з п. 6.12 Договору. Позивач також просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 64625,59 грн як попередню оплату за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, сплачені відповідно до платіжного доручення № 6484 від 19.08.2021 позивачем на рахунок відповідача, у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо поставки продукції за Договором.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2022 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі №922/126/22; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; засідання у справі призначено на 15.02.2022 о 12:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2022 розгляд справи № 922/126/22 було відкладено на 01.03.2022 о 14:10 та 15.03.2022 о 12:00.

У відзиві на позовну заяву, який було подано до суду 11.02.2022, відповідач проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на неправомірне нарахування пені позивачем, а саме без визначення методики її нарахування та за відсутності доказів понесених збитків та заподіяної шкоди з причини нібито прострочення виконання зобов`язання відповідачем. Щодо отримання грошових коштів покупцем у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації можливих витрат відповідно до п.6.12 Договору, відповідач також вважає даний розрахунок неправомірним, оскільки позивачем не надано доказів можливих витрат (втрат), пов`язаних з недотриманням постачальником своїх зобов`язань. При цьому відповідач вказує, що прострочення поставки продукції виникло з об`єктивних причин, зокрема, настання форс-мажорних обставин.

21.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначив, що розрахунок штрафних санкцій, виконаний на підставі п. 6.8, 6.12, 6.17, 6.18 Договору, є правильним та відповідає вимогам актів чинного законодавства. Позивач також вважає всі інші доводи відповідача безпідставними та такими, що суперечать умовам Договору та приписам діючого законодавства України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, тобто до 26.03.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває на даний час.

01.03.2022 судове засідання у справі № 922/126/22 не відбулось з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, веденням активних бойових дій на території Харківської області та постійними обстрілами міста Харкова ворожими військами.

За таких обставин, враховуючи поточну обстановку, що склалася в державі та, зокрема, у місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку розгляду справи, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 судове засідання у справі призначено на 03.11.2022 о 15:00 та рекомендовано учасникам процесу у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці їх представників подавати до суду клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності за наявними матеріалами (або, за наявності технічної можливості - про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції).

Протокольними ухвалами господарського суду від 03.11.2022 та 29.11.2022 розгляд справи двічі відкладався.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.12.2022, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

21.07.2021 між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (покупець, позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю "РОСС" (постачальник, відповідач) було укладено Договір поставки № 774579.

Згідно з п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язався поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невід`ємними частинами (додатками) даного Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору, ціна продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку продукції до Договору. Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим Договором, може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом підписання сторонами додаткової угоди до Договору, а також на умовах та в порядку, передбачених відповідною Специфікацією на поставку продукції до Договору.

У п. 2.3 Договору сторони визначили, що оплата продукції здійснюється покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату двома платежами в наступному порядку:

- перший платіж у розмірі 50% вартості продукції - здійснюється у вигляді попередньої оплати;

- остаточна оплата вартості поставленої продукції - здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів від дати поставки продукції та отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обов`язковому порядку відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. У випадку неотримання покупцем всіх необхідних документів від постачальника за цим Договором, строк оплати продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Згідно з п. 3.1 Договору, постачальник здійснює поставку продукції покупцеві на тих умовах (базисі) поставки, згідно Правил ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 p. (ІНКОТЕРМС 2010), які узгоджені сторонами у відповідній специфікації на поставку продукції до Договору. Строки поставки продукції узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції до Договору. Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на продукцію (п. 3.2 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Договору сторонами була підписана Специфікація № 1 на поставку продукції від 21.07.2021 до Договору на суму 129 251,20 грн, з ПДВ (20%).

Проте, постачальник не виконав зобов`язання за Договором, що полягає у наступному.

1. Відповідачем не виконано зобов`язання за Договором щодо поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 на поставку продукції від 21.07.2021 до Договору у встановлений строк.

Як зазначено в п. 3.2 Договору, право власності на продукцію та ризики її загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної на продукцію, якщо інше письмово не буде узгоджено сторонами.

Відповідно до п. 6.7 Договору, у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором (надалі "сторона-порушник") чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, зокрема, поставки продукції з відхиленнями від вимог по кількості, якості, комплектності чи інших вимог, характеристик та даних, передбачених Договором, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Згідно з п. 6.8 Договору, за порушення строку поставки продукції постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 1% вартості непоставленої та/або несвоєчасно поставленої продукції за кожний день прострочення поставки. За порушення строку поставки продукції більше ніж на 10 (десять) календарних днів, постачальник додатково до пені, і не виключаючи її, сплачує покупцю штраф у розмірі 10% вартості непоставленої та/або несвоєчасно поставленої продукції.

Відповідно до Специфікації № 1 від 21.07.2021 до Договору, постачальник зобов`язався поставити покупцю:

- шафу холодильну (Тоrinо-700 Г корпус з нержавіючої сталі, температура у внутрішньому об`ємі від 0°С до +8°С) у кількості 1 шт. за ціною 33 313,60 грн, з ПДВ (20%) за шт., загальною вартістю 33 313,60 грн, з ПДВ (20%);

- шафу холодильну (Тоrinо-700 Г корпус з металопласту, температура у внутрішньому об`ємі від 0°С до +8°С) у кількості 1 шт. за ціною 27 352,00 грн, з ПДВ (20%) за шт., загальною вартістю 27 352,00 грн, з ПДВ (20%);

- шафу морозильну (Тоrinо-700 Г корпус з нержавіючої сталі, температура у внутрішньому об`ємі від -15°С до -22°С; температура навколишнього середовища 35°С) у кількості 1 шт. за ціною 37 211,20 грн, з ПДВ (20%) за шт., загальною вартістю 37 211,20 грн, з ПДВ (20%);

- спліт систему середньотемпературну С-130 у кількості 1 шт. за ціною 31 374,40 грн, з ПДВ (20%) за шт., загальною вартістю 31 374,40 грн, з ПДВ (20%),

а всього продукції виробничо-технічного призначення на загальну суму 129 251,20 грн, з ПДВ (20%).

Згідно з п. 4 Специфікації № 1 від 21.07.2021, постачальник зобов`язався поставити продукцію покупцю в повному обсязі протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати здійснення покупцем оплати продукції згідно з пп. 2.3.1 п.2.3 Договору.

19.08.2021, на виконання умов укладеного Договору та у відповідності до рахунку на оплату № 80901 від 09.08.2021, покупець (позивач) здійснив попередню оплату продукції у розмірі 50% загальної вартості продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 у сумі 64 625,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6484 від 19.08.2021.

Таким чином, постачальник був зобов`язаний поставити продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, у строк по 01.10.2021, включно.

Однак, постачальник свої зобов`язання щодо поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, загальною вартістю 129 251,20 грн, не виконав і не здійснив поставку продукції. Порушення строку поставки цієї продукції станом на 11.01.2022 складає 101 (сто один) календарний день.

Розмір пені, нарахованої позивачем за порушення ТДВ "РОСС" строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п.6.8 Договору, за період прострочення з 02.10.2021 по 10.01.2022 складає 130543,71 грн.

Розмір штрафу, нарахованого позивачем за порушення ТДВ "РОСС" строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, більше ніж на 10 календарних днів згідно з п. 6.8 Договору, складає 12925,12 грн.

Всього за вказане вище порушення позивачем нараховано 143 468,83 грн.

2. Відповідачем було порушено передбачений Договором строк надання податкових накладних.

Відповідно до п. 9.10 Договору, постачальник зобов`язаний протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим Договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України та інших вимог законодавства України, у тому числі з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 6.7 Договору, у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором (надалі - "сторона-порушник") чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, зокрема, необґрунтованої затримки в наданні (оформленні) документів, передбачених Договором та чинним законодавством України, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Відповідно до п. 6.18 Договору, за кожний день прострочення постачальником строку складання, реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання покупцю зареєстрованої електронної податкової накладної, встановленого в п. 9.10 Договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,05% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до Договору, за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

19.08.2021 позивачем було здійснено перший платіж у розмірі 50% вартості продукції (у вигляді попередньої оплати), передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, на суму 64 625,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6484 від 19.08.2021.

Таким чином, податкові зобов`язання з ПДВ у зв`язку зі здійсненням попередньої оплати за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, виникли у постачальника 19.08.2021 і, відповідно до п. 9.10 Договору, останнім днем для реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних було 23.08.2021.

19.08.2021 постачальник склав податкову накладну № 81902 від 19.08.2021. Однак, в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначена податкова накладна була зареєстрована постачальником лише 15.09.2021, тобто з порушенням строку, встановленого п. 9.10 Договору.

Розмір пені, нарахованої позивачем за порушення ТДВ "РОСС" передбаченого п. 9.10 Договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021, відповідно до п. 6.18 Договору, за період прострочення з 24.08.2022 по 14.09.2022 складає 1421,76 грн.

3. Відповідачем не виконано зобов`язання щодо надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, у встановлений Договором строк.

Відповідно до п. 2.4 Договору, постачальник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати укладання цього Договору та/або відповідної специфікації на поставку продукції до Договору надати покупцю довідку про відсутність у постачальника податкового боргу, підписану керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 6.7 Договору, у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором (надалі - "сторона-порушник") чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, зокрема, необґрунтованої затримки в наданні (оформленні) документів, передбачених Договором та чинним законодавством України, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Відповідно до п. 6.17 Договору, за порушення строку (терміну) надання документів, які підлягають переданню постачальником покупцеві у відповідності до умов цього Договору та/або вимог чинного законодавства, постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві пеню у розмірі 0,05% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до Договору, за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

Договір укладено сторонами 06.08.2021.

Таким чином, постачальник був зобов`язаний надати покупцю довідку про відсутність у постачальника податкового боргу, підписану керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, у строк до 11.08.2021, включно.

Проте, постачальник свої зобов`язання щодо надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, відповідно до п. 2.4 Договору, не виконав і не надав вищезазначені документи. Порушення строку надання документів відповідно до п. 2.4 Договору станом на 11.01.2022 складає 152 календарних дні.

Розмір пені за порушення ТДВ "РОСС" передбаченого п. 2.4 Договору строку надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписаної керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно з п. 6.17 Договору, за період прострочення з 12.08.2021 по 10.01.2022 складає 9823,09 грн.

4. Відповідачем не виконано зобов`язання щодо надання документів, передбачених п. 9.15 Договору у визначений Договором строк.

Відповідно до п. 9.15 Договору, постачальник зобов`язаний під час укладання Договору, але не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з моменту його укладення, надати покупцю засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника наступні документи щодо постачальника (з актуальними відомостями):

- копії установчих документів (Статут, установчий договір тощо);

- копії документів, що дозволяють займатися підприємницькою діяльністю та її окремими видами, що пов`язане з виконанням умов Договору (ліцензії, дозволи тощо);

- копію розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- копію довідки з банку про відкриття поточного рахунку;

- копію свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

- копію довідки органу державної податкової служби про взяття на облік в якості платника податків за формою № 4-ОПП (якщо її отримання платником податків є обов`язковим на момент взяття на податковий облік);

- копію документу, що підтверджує повноваження представника постачальника на укладення (підписання) договору, як-то: довіреність, наказ по підприємству про призначення керівника, рішення про уповноваження особи на підписання договорів, протокол вищого органу управління підприємства про обрання особи на відповідну посаду, тощо;

- копію свідоцтва про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість або витягу з реєстру платників податку на додану вартість (якщо постачальник є платником цього податку);

- копію свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку (якщо постачальник є платником цього податку).

У цьому ж пункті Договору сторони встановили, що вищенаведені документи надаються (надсилаються) постачальником покупцю поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення або нарочним під відмітку (штамп) канцелярії покупця.

Згідно з п. 6.7 Договору, у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором (надалі - "сторона-порушник") чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, зокрема, необґрунтованої затримки в наданні (оформленні) документів, передбачених Договором та чинним законодавством України, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Відповідно до п. 6.17 Договору, за порушення строку (терміну) надання документів, які підлягають переданню постачальником покупцеві у відповідності до умов цього Договору та/або вимог чинного законодавства, постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві пеню у розмірі 0,05% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до Договору, за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

Згідно з п. 9.16 Договору, всі документи, які підлягають переданню постачальником покупцю відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України, в обов`язковому порядку надаються (передаються) постачальником покупцю в паперовій формі та з супровідним листом, якщо інше не буде передбачено цим Договором.

Договір та Специфікація № 1 до Договору від 21.07.2021 були укладені сторонами 06.08.2021. Отже, постачальник (відповідач) був зобов`язаний надати (надіслати) покупцю (позивачу) поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення або нарочним під відмітку (штамп) канцелярії покупця засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою документи, передбачені п. 9.15 Договору, в строк по 16.08.2021, включно.

Однак, постачальник свої зобов`язання щодо надання документів, передбачених п. 9.15 Договору, не виконав і не надав вищезазначені документи. Порушення строку надання документів, передбачених п. 9.15 Договору, станом на 11.01.2022 складає 147 календарних днів.

Розмір пені, нарахованої позивачем за порушення ТДВ "РОСС" передбаченого п. 9.15 Договору строку надання засвідчених нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника документів щодо постачальника (з актуальними відомостями), згідно п. 6.17 Договору, за період прострочення з 17.08.2021 по 10.01.2022 складає 9499,96 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій за порушення ТДВ "РОСС" умов Договору, складає:

130 543,71 грн. + 12 925,12 грн. + 1 421,76 грн. + 9 823,09 грн. + 9 499,96 грн. = 164 213,64 грн.

5. Крім того, відповідачем не виконано та не дотримано, як постачальником, своїх зобов`язань та обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.10, 9.15 Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору, загальна сума Договору визначається як загальна вартість продукції, яка передбачена всіма підписаними обома сторонами специфікаціями на поставку продукції до Договору.

Відповідно до п. 6.12 Договору, сторони домовилися, що у випадку невиконання чи недотримання постачальником будь-якого зі своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3, 2.4, 3.4, 4.2, 4.8, 6.5, 6.7, 6.23, 7.3, 9.3, 9.4, 9.7, 9.9 - 9.12, 9.14 - 9.16 Договору, постачальник зобов`язується на вимогу покупця перерахувати на користь покупця грошові кошти у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) покупця, пов`язаних із недотриманням постачальником своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3, 2.4, 3.4, 4.2, 4.8, 6.5, 6.7, 6.23, 7.3, 9.3, 9.4, 9.7, 9.9 - 9.12, 9.14 - 9.16 Договору. Сторони домовилися, що сплата постачальником покупцю коштів згідно з цим пунктом Договору здійснюється у безспірному порядку не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дати направлення покупцем вимоги постачальнику і є самостійним (грошовим) зобов`язанням постачальника перед покупцем за цим Договором.

Як було зазначено вище, відповідачем, як постачальником, не були виконані та не дотримані зобов`язання та обов`язки, передбачені пунктами 2.4, 6.7, 9.10, 9.15 Договору, а саме:

- не виконано зобов`язання та обов`язки, передбачені п. 2.4 Договору, - в частині надання покупцю довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписану керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі;

- не дотримано зобов`язань та обов`язків, передбачених п. 9.10 Договору, - в частині своєчасного надання покупцю зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних електронних податкових накладних за операціями, які здійснені за Договором;

- не виконано та не дотримано зобов`язань та обов`язків, передбачених п. 6.7 Договору, - в частині допущення поставки продукції з відхиленням від вимог по строку поставки, передбаченого Договором, необґрунтованої затримки в наданні (оформленні) документів, передбачених Договором та чинним законодавством України (зокрема, довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі; установчих документів згідно п. 9.15 Договору);

- не виконано зобов`язання та обов`язки, передбачені п. 9.15 Договору, - в частині надання покупцю засвідчених нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника документів щодо постачальника (з актуальними відомостями);

Загальна сума Договору станом на 11.01.2022 складає 129 251,20 грн, з ПДВ (20%).

Отже, керуючись п. 6.12 Договору, позивач використав свою правомочність на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації його можливих витрат (втрат), як покупця, пов`язаних із недотриманням постачальником своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.10, 9.15 Договору, який складає 12 925,12 грн:

129 251,20 грн. х 10% / 100% = 12 925,12 грн.

Претензією (вимогою) № 016/78/СС від 18.10.2021 та Претензією (вимогою) №016/78/СС-1 від 19.11.2021 позивач заявив вимогу щодо отримання суми грошових коштів в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.15 Договору, однак зазначену суму грошових коштів позивач не отримав.

За викладених вище обставин, позивач звернувся до господарського суду з позовом у захист свого порушеного права та законних інтересів.

У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти розрахунків та методики розрахунків суми пені за порушення ТДВ "РОСС" умов Договору, зазначає, що сума пені, нарахована за порушення відповідачем:

- строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору;

- строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021;

- строку надання довідки про відсутність у відповідача податкового боргу, підписану керівником відповідача, а також про те, що продукція та інше майно відповідача не перебуває у податковій заставі;

- строку надання установчих документів, передбачених п. 9.15 Договору, у визначений Договором строк,

не відповідає нормам цивільного та господарського законодавства та здійснена з порушенням самого розрахунку.

Зокрема, відповідач зазначає, що розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлений законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В обґрунтування цього висновку відповідач посилається на ст. 343 ГК України та Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", на підставі яких відповідачем виконаний власний розрахунок сум штрафних санкцій за порушення умов договору.

Суд вважає зазначені твердження відповідача безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та Договору, яким урегульовані права і обов`язки позивача та відповідача.

Так, щодо неможливості здійснення розрахунків штрафних санкцій за Договором на підставі ст. 343 ГК України, суд погоджується з доводами позивача та зазначає наступне.

Стаття 343 ГК України має відношення до параграфу 1 глави 35 ГК України та містить норми права, що регулюють особливості фінансової і банківської діяльності, а відтак жодним чином не здійснює регулювання відносин, що виникли із договору поставки, у тому числі Договору поставки № 774579 від 21.07.2021. Відповідно, оскільки ст. 343 ГК України не підлягає застосуванню до спірних відносин між позивачем та відповідачем, розрахунок штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань за Договором на підставі ст. 343 ГК України, здійснений відповідачем, є неправомірним та безпідставним.

Щодо неможливості здійснення розрахунків штрафних санкцій за Договором на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", суд зазначає, що згідно з преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Водночас, у даному випадку відповідачем були порушені негрошові зобов`язання, а саме:

- не поставлена продукція у визначений Договором строк;

- не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 81902 від 19.08.2021 у визначений п. 9.10 Договору строк;

- не надана довідка про відсутність у відповідача податкового боргу, підписана керівником відповідача, а також про те, що продукція та інше майно відповідача не перебуває у податковій заставі, у визначений п. 2.4 Договору строк,

- не надані установчі документи, передбачені п. 9.15 Договору, у визначений цим же пунктом Договору строк.

Таким чином, Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" поширюється на договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Отже, до спірних правовідносин з неналежного виконання негрошових зобов`язань, які виникли між позивачем та відповідачем, цей Закон не підлягає застосуванню. Відповідно, розрахунок штрафних санкцій за Договором на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", є неправомірним та безпідставним.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17.09.2020 по справі № 922/3548/19.

З огляду на викладене, ані ст. 343 ГК України, ані Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", не підлягають застосуванню у справі № 922/126/22, а відтак розрахунок сум штрафних санкцій за порушення умов договору, виконаний відповідачем на підставі зазначених норм законодавства, є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими норматнвно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Згідно з ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З аналізу вимог чинного законодавства України вбачається, що розмір штрафних санкцій за порушення негрошових зобов`язань чинним законодавством не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, в т.ч. сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як встановлено судом, позивач та відповідач на підставі вільного волевиявлення встановили у Договорі, пунктами 6.8, 6.12, 6.17 та 6.18 Договору, зокрема, розмір штрафних санкцій за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Отже, розрахунок штрафних санкцій, виконаний позивачем саме на підставі вищевказаних пунктів Договору, який міститься в матеріалах справи, є правильним та відповідає вимогам актів чинного законодавства України.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач, навівши власні розрахунки штрафних санкцій за порушення ним своїх зобов`язань за Договором, фактично визнав порушення ним умов укладеного між сторонами договору.

Також у відзиві відповідач зазначає про неправомірність нарахування пені у розмірі 1421,76 грн за порушення строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021, оскільки, на його думку, зазначену податкову накладну було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних з дотриманням п. 201.10 Податкового кодексу України.

Суд не приймає зазначені доводи відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 201.10 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Таким чином, статтею 201.10 Податкового кодексу України встановлюються саме "граничні строки" реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що не виключає, у свою чергу, можливості встановити у Договорі скорочений термін реєстрації податкових накладних. При цьому, узгоджений сторонами п. 9.10 Договору не суперечить й іншим приписам Податкового кодексу України та чинного законодавства України.

Більше того, позивач та відповідач, керуючись ст. 6 ЦК України, визначили (доповнили) характер своїх правовідносин за Договором зобов`язаннями та умовами щодо строку падання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, а саме щодо складення та надання покупцю податкових накладних, оформлених з дотриманням вимог Податкового кодексу України та інших вимог законодавства України, у тому числі з дотриманням умов щодо їх реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим Договором (п. 9.10 Договору).

Таким чином, оскільки податкова накладна № 81902 від 19.08.2021 не була зареєстрована у триденний строк від дня виникнення у відповідача податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за Договором, як це визначено у п. 9.10 Договору, суд вважає вимогу щодо стягнення 1421,76 грн пені за порушення строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної правомірною.

Відповідач також заперечує проти стягнення пені за порушення строку надання довідки про відсутність у відповідача податкового боргу, підписаної керівником відповідача, а також про те, що продукція та інше майно відповідача не перебуває у податковій заставі на підставі того, що позивачем не надано жодних доказів понесених збитків та заподіяної школи у зв`язку із невиконанням зобов`язання, передбаченого п. 2.4 Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору, постачальник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати укладання цього Договору та/або відповідної специфікації на поставку продукції до Договору надати покупцю довідку про відсутність у постачальника податкового боргу, підписану керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 9.15 Договору, документи щодо відповідача мали бути надані не пізніше 10 календарних днів з моменту укладення Договору, проте у строк до 16.08.2021 ці документи позивачем отримані не були.

Так, як було узгоджено обома сторонами, відповідно до п. 9.16 Договору, всі документи, які піддягають переданню постачальником покупцю відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України, в обов`язковому порядку надаються (передаються) постачальником покупцю в паперовій формі та з супровідним листом, якщо інше не буде передбачено цим Договором

Договір укладено сторонами 06.08.2021, що підтверджуються електронними повідомленнями про підписання Договору від 06.08.2021, докази яких були надані позивачем разом із позовною заявою, та не спростовані.

Відповідач у запереченнях на відповідь позивача на відзив зазначає, що пакет документів, передбачених п. 9.15 Договору та довідка про відсутність податкового боргу була надана позивачу 03.11.2021, що підтверджується накладною з описом, доданими до заперечень, у зв`язку із чим відповідач не погоджується з періодом прострочення надання відповідних документів.

Такі твердження відповідача суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 3.2.1.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12.05.2006 № 211, при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв`язку звіряє вкладення з описом ф. 107, а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля. Форма опису вкладення передбачає, що внесення виправлень до опису вкладення не допускається, про що зазначено безпосередньо на бланку опису вкладення.

Водночас із долученого до матеріалів справи опису вбачається наявність виправлень у номері накладної, що є недопустимим та унеможливлює в свою чергу визнання наданого відповідачем опису вкладення у цінний лист належним доказом відправлення позивачу документів згідно з п. 9.15 Договору та довідки про відсутність податкового боргу згідно п. 2.4 Договору.

Крім того, відповідачем не надано доказів отримання позивачем відповідних документів що передбачено умовами договору .

Таким чином, вищевказані документи не можна вважати достовірними та такими, що підтверджують дійсні обставини справи, а твердження відповідача про надання позивачу пакету документів, передбачених п. 9.15 Договору та довідки про відсутність податкового боргу 03.11.2021, не відповідають дійсним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, а отже є безпідставними. Натомість, суд приходить до висновку, що розрахований позивачем період прострочення та сума штрафних санкцій за порушення строку надання документів згідно п. 9.15 та п. 2.4 Договору, є правомірними, оскільки відповідають умовам Договору та засновані на наявних в матеріалах справи доказах.

Таким чином, у зв`язку із ненаданням документів відповідно до п. 2.4 та п. 9.15 Договору, позивачем правомірно розраховані та заявлені до стягнення з відповідача штрафні санкції на підставі п. 6.17 Договору.

При цьому, суд бере до уваги, що пеня була нарахована позивачем відповідно до п. 6.17 Договору, який узгоджено обома сторонами під час укладення Договору.

Крім того, відповідач заперечує проти стягнення грошових коштів в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних з недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків на підставі того, що позивачем не надано жодних доказів понесених збитків та заподіяної шкоди.

Суд вважає такі доводи відповідача такими, що не відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства, а отже такими, що є безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідач у своїх запереченнях вказує, що позивач не надав доказів про понесені збитки та наявну шкоду, яка була нанесена у зв`язку з:

- порушенням строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно п. 9.10 Договору;

- порушенням строку надання довідки про відсутність податкового боргу, підписаної керівником відповідача, а також про те, що продукція та інше майно відповідача не перебуває у податковій заставі, згідно п. 2.4 Договору;

- порушенням строку надання установчих документів, передбачених п. 9.15 Договору.

Відповідач вважає, що стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`язань за п. 9.10, 2.4, 9.15. Договору та компенсації можливих втрат за п. 6.12 Договору у зв`язку із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань, передбачених п. 9.10, 2.4, 9.15 Договору, є неправомірним, оскільки, на думку відповідача, позивач був зобов`язаний надати докази наявності збитків, завданих порушенням зобов`язань за п. 9.10, 2.4, 9.15 Договору відповідачем на підставі п. 6.7 Договору.

Разом з тим, відповідач у запереченнях вказав наступне: "у даному випадку пункт 6.12 Договору за своїм характером застосовується як штрафна санкція, яка у даному випадку є подвійною, оскільки за ті ж самі порушення договору позивач вимагає сплатити пеню та штраф, у зв`язку із чим вважаємо, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню."

Суд не погоджується із зазначеними доводами відповідача та вважає їх такими, що не відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства, а отже, у свою чергу, є безпідставними, зважаючи на наступне.

Як зазначено в п. 6.7 Договору, у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором (надалі - "сторона-порушник") чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Отже, зі змісту п. 6.7 Договору вбачається, що у випадку порушення стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором чи здійснення стороною або її посадовими особами протиправних дій, сторона-порушник та/або її винні уповноважені особи:

1) несуть відповідальність, визначену цим Договором;

2) зобов`язані відшкодувати іншій стороні в повному обсязі понесені останньою у зв`язку із цим збитки, у тому числі упущену вигоду та моральну шкоду.

Тобто, умови п. 6.7 Договору не встановлюють зобов`язання позивача, як покупця, доводити наявність збитків у зв`язку із порушенням відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань за Договором, а навпаки, встановлюють зобов`язання сторони-порушника нести відповідальність, визначену Договором, у випадку порушення цією стороною будь-якого зі своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Таким чином, згідно вимог чинного законодавства, позивач, для пред`явлення вимог про стягнення штрафних санкцій за Договором, не зобов`язаний доводити наявність збитків, у зв`язку із невиконанням/неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

Відповідно, твердження відповідача про неправомірність штрафних санкцій, заявлених позивачем за порушення відповідачем зобов`язань за п. 9.10, 2.4, 9.15, 6.12 Договору у зв`язку із ненаданням позивачем доказів понесених збитків, не відповідає умовам Договору та приписам чинного законодавства України, та є безпідставними.

Щодо твердження відповідача про те, що пункт 6.12. Договору за своїм характером застосовується як штрафна санкція, яка у даному випадку є подвійною, оскільки за ті ж самі порушення договору позивач вимагає сплатити пеню та штраф, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.12 Договору, сторони домовилися, що у випадку невиконання чи недотримання постачальником будь-якого зі своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3, 2.4, 3.4, 4.2, 4.8, 6.5, 6.7, 6.23, 7.3, 9.3, 9.4, 9.7, 9.9 - 9.12, 9.14 - 9.16 Договору, постачальник зобов`язується на вимогу покупця перерахувати на користь покупця грошові кошти у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) покупця, пов`язаних із недотриманням постачальником своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3, 2.4, 3.4, 4.2, 4.8, 6.5, 6.7, 6.23, 7.3, 9.3, 9.4, 9.7, 9.9 - 9.12, 9.14 - 9.16 Договору. Сторони домовилися, що сплата постачальником покупцю коштів згідно з цим пунктом Договору здійснюється у безспірному порядку не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дати направлення покупцем вимоги постачальнику і є самостійним (грошовим) зобов`язанням постачальника перед покупцем за цим Договором.

Обов`язок відповідача по факту настання певних умов сплатити позивачу грошові кошти в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача не є прихованою штрафною санкцією, оскільки є самостійним та окремим зобов`язанням, узгодженим до виконання сторонами у добровільному порядку на підставі ч. 3 ст. 6 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки обов`язок відповідача по факту настання певних умов сплатити позивачу грошові кошти в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача не суперечить засадам добросовісності, розумності та справедливості, а обов`язок його виконання був добровільно прийнятим відповідачем під час укладання Договору, заявлена позивачем вимога про виконання обов`язку та сплати (стягнення) 12925,12 грн - грошових коштів в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних з передбаченими Договором відповідними фактами (обставинами), тобто недотримання відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.10, 9.15 Договору, є правомірною, заснованою на умовах Договору та вимогах актів цивільного законодавства.

Щодо твердження відповідача про неправомірність стягнення попередньої оплати за Договором у сумі 64 625,59 грн, суд зазначає наступне.

Так, у своїх запереченнях відповідач вказує, що укладений між сторонами Договір є чинним, його дія не припинялася. Тому одностороння відмова позивача від виконання діючого Договору та стягнення попередньої оплати в сумі 64 625,59 грн є неправомірними. Також, відповідач зазначає, що вимогу АТ "Дніпроазот" від 29.12.2021 № 3014/01-6 про повернення попередньої оплати в сумі 64 625,59 грн за Договором поставки № 774579 від 21.07.2021 ТДВ "РОСС" не отримувало, крім того йому не було відомо про її існування взагалі.

Як свідчать матеріали справи та було зазначено вище, 19.08.2021, у відповідності до рахунку на оплату № 80901 від 09.08.2021, оформленого за Договором, покупець здійснив попередню оплату продукції у розмірі 50% загальної вартості продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 у сумі 64 625,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6484 від 19.08.2021.

Відповідно, на підставі п. 4 Специфікації № 1 від 21.07.2021 до Договору постачальник був зобов`язаний поставити продукцію, передбачену Специфікацією №1 від 21.07.2021 до Договору, у строк по 01.10.2021 включно.

Проте, постачальник свої зобов`язання щодо поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, загальною вартістю 129 251,20 грн, не виконав і не здійснив поставку продукції.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На підставі вищевказаної норми права, позивач 30.12.2021 надіслав на адресу відповідача вимогу від 29.12.2021 р. № 3014/01-6 щодо повернення попередньої оплати в сумі 64 625,59 грн за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, сплачену АТ "Дніпроазот", відповідно до платіжного доручення № 6484 від 19.08.2021.

Водночас, у зв`язку із відсутністю реагування на вимогу АТ "Дніпроазот" про повернення попередньої оплати та непоставкою продукції за Договором, позивач був змушений звернутися до суду у тому числі із позовною вимогою про стягнення попередньої оплати за Договором у сумі 64 625,59 грн. Позовна заява, у якій містилася, зокрема, позовна вимога про стягнення попередньої оплати за Договором, була вручена відповідачу 26.01.2022.

Тобто, відповідачу було відомо про вимогу позивача від 29.12.2021 № 3014/01-6 щодо повернення попередньої оплати в сумі 64 625,59 грн.

Згідно з п. 9.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє протягом 12 (дванадцяти) місяців, а в частині гарантійних зобов`язань постачальника - протягом усього гарантійного строку на продукцію.

Відповідно до п. 9.2 Договору, будь-які зміни, доповнення та додатки до Договору мають юридичну силу у разі, якщо вони оформлені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і скріплені печатками обох сторін. Зміни, доповнення та додатки до Договору викладаються виключно українською мовою.

Договір укладено сторонами 06.08.2021, що підтверджується електронними повідомленнями про підписання Договору від 06.08.2021, наданими разом із позовною заявою. При цьому, позивач та відповідач не укладали будь-які угоди, оформлені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і скріплені печатками обох сторін, спрямовані на зміну або доповнення умов Договору, у тому числі не укладали угоди про продовження строку дії Договору.

Тобто, останній день строку дії Договору - 06.08.2022.

Водночас, до закінчення строку дії Договору, відповідач не поставив продукцію за Договором та наразі не вжив жодних дій, спрямованих на повернення позивачу попередньої оплати у розмірі 64 625,59 грн. Твердження про те, що Договір є чинним, суперечить його умовам, а твердження про те, що відповідачу не було відомо про існування вимоги позивача від 29.12.2021 № 3014/01-6 є недоведеним.

Таким чином, доводи відповідача про неправомірність стягнення попередньої оплати за Договором у сумі 64 625,59 грн, суперечать вимогам чинного законодавства, у тому числі ч. 2 ст. 693 ЦК України, умовам Договору та дійсним обставинам справи, тобто є безпідставними, а вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати за Договором, законною та обґрунтованою.

Відповідач зазначає про те, що ним вживалися заходи для виконання зобов`язань за Договором та докладалися можливі зусилля для уникнення прострочення поставки продукції, а саме шляхом надсилання листів за вих. № 5-10/20 від 05.10.2021 та № 17-11/21 від 16.11.2021.

Як вказує відповідач, прострочення строку поставки продукції виникло з об`єктивних причин, зокрема, через форс-мажорні обставини "у зв`язку із масовим захворюванням працівників на виробництві на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2".

Проте, такі твердження відповідача не відповідають умовам Договору.

Листи відповідача від 05.10.2021 та 16.11.2021 не є доказами вжиття заходів для належного виконання зобов`язань за Договором та не звільняють Відповідача від відповідальності за порушення умов Договору. При цьому судом встановлено , що Відповідачем так і не була поставлена продукція за Договором протягом строку його дії, та станом на момент прийняття рішення, штрафні санкції не сплачені, попередня оплата продукції, передбаченої Специфікацією № 1 на поставку продукції від 21.07.2021. Позивачу не повернута.

Доводи Відповідача щодо невиконання зобов`язань з об`єктивних причин, зокрема через форс-мажорні обставини, є безпідставними з огляду на наступне.

Як було узгоджено обома сторонами, згідно з п. 7.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (повінь, пожежа, землетрус, епідемії, страйки, військові дії), які спричинили неможливість виконання стороною своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору, при виникненні обставин непереборної сили у однієї зі сторін, остання зобов`язана попередити за допомогою факсимільного зв`язку або телетайпом про це іншу сторону протягом 10 (десяти) календарних днів від дня виникнення обставин непереборної сили та підтвердити своє повідомлення документом Торгово-промислової палати України (далі - ТПГІ України). Підтверджуючий документ ТПП України, який складений та наданий іншій стороні більш ніж через 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту настання обставин, зазначених у п. 7.1 цього Договору, до уваги не приймається, і в цьому випадку сторона не звільняється від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим Договором.

Крім того, як наголошує у своїх постановах Верховний Суд. зокрема у п. 15 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, віднесення введеного карантину до форс - мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, унеможливлює виконання конкретного договору.

Згідно з п. 8.6.1 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

При цьому, протягом дії Договору, зокрема, за увесь час прострочення виконання зобов`язань за Договором з боку відповідача, до позивача жодного разу не надходили письмові повідомлення про наявність форс-мажорних обставин із наданням належних підтверджуючих документів, у зв`язку з чим відповідач не може бути звільнений від відповідальності за порушення умов Договору та зобов`язаний виконувати та виконати належним чином зобов`язання за Договором, зокрема, нести відповідальність за порушення умов Договору.

Також у своїх запереченнях, із посиланням на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та постанову КГС ВС від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, відповідач вказує, що з огляду на відсутність доведення позивачем факту понесених збитків, у зв`язку з простроченням відповідачем поставки товару, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, він вважає стягнення з ТДВ "РОСС" 241 764,35 грн неправомірними. Разом з тим, відповідач зазначає, що позивач не довів та не підтвердив доказами, що розмір пені та штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача, є співрозмірним із можливими збитками.

З цього приводу у своїх поясненнях позивач зазначив, що згідно вимог чинного законодавства, у тому числі приписів ст. 550 ЦК України, він не зобов`язаний доводити наявність збитків, у зв`язку із невиконанням/неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

Позивач також вказує, що чинним законодавством України не встановлено зобов`язання позивача доводити співмірність розміру штрафних санкцій, за порушення відповідачем умов Договору, із можливими збитками.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, на думку позивача, саме відповідачем мала б бути доведена неспівмірність розміру штрафних санкцій із можливими збитками позивача. Однак відповідачем не подано жодних доказів, які б могли свідчити про те, що розмір штрафних санкцій, які заявлені позивачем до стягнення, є неспівмірними із можливими збитками позивача, у зв`язку із чим відповідні доводи відповідача є необґрунтованими.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч. 3 ст. 173 ГК України).

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, в т.ч. сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч. 2, 3 статті 6 ЦК України).

Під час укладення Договору поставки № 774579 від 21.07.2021 як позивач, так і відповідач були вільними в укладенні цього договору, у визначенні та врегулюванні його умов, а також мали право, за необхідності, відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, при укладенні Договору сторони добровільно розширили зміст господарського зобов`язання щодо поставки продукції, домовившись про те, що відповідач:

- протягом п`яти календарних днів від дати укладання Договору та/або відповідної специфікації на поставку продукції до Договору відповідач зобов`язався надати позивачу довідку про відсутність у нього, як постачальника, податкового боргу, підписану керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно п. 2.4 Договору;

- протягом трьох календарних днів від дати виникнення у відповідача податкових зобов`язань з ПДВ за операціями, які здійсненні за цим Договором, тобто від дати відвантаження продукції, відповідач зобов`язався скласти та надати позивачу податкову накладну, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно п. 9.10 Договору;

- під час укладання Договору, але не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з моменту його укладення, відповідач зобов`язався надати позивачу засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою відповідача документи щодо відповідача згідно п. 9.15 Договору;

- на вимогу позивача відповідач зобов`язався перерахувати на користь позивача грошові кошти у розмірі 10% загальної суми Договору в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 1.3, 4.2, 4.8, 6.5, 6.7, 6.23, 9.3, 9.4, 9.7, 9.9 - 9.12, 9.14 - 9.16 Договору, згідно п. 6.12 Договору.

При цьому, жодною нормою чинного законодавства не заборонено суб`єктам господарювання в рамках їх господарських правовідносин встановлювати один для іншого таких домовленостей.

Отже, обов`язки, узгоджені сторонами у п. 2.4, п. 6.12, п. 9.10 та п. 9.15 Договору, в розумінні цивільного та господарського законодавства, є господарськими зобов`язаннями, за порушення яких нормами Договору передбачена господарська відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 662 та ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання згідно умов Договору не виконав та, а саме в порушення вимог п. 1.1 Договору та п. 4 Специфікації № 1 від 21.07.2021 до Договору, не поставив позивачу продукцію та не надав у встановлені Договором строки документи, визначені умовами Договору, у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій.

Загальна сума нарахованих позивачем штрафних санкцій за порушення відповідачем умов Договору, яку позивач заявляє до стягнення з відповідача, складає:

- 130 543,71 грн - пеня за порушення строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору;

- 12 925,12 грн - штраф за порушення більше ніж на 10 (десять) календарних днів строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору;

- 1 421,76 грн - пеня за порушення передбаченого п. 9.10 Договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021, згідно з п. 6.18 Договору;

- 9 823,09 грн - пеня за порушення передбаченого п. 2.4 Договору строку надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписаної керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно п. 6.17 Договору;

- 9 499,96 грн - пеня за порушення строку надання документів, передбачених п. 9.15 Договору, згідно з п. 6.17 Договору;

- 12 925,12 грн - грошові кошти в якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.15 Договору, згідно з п. 6.12 Договору.

Таким чином, загальна сума штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення з відповідача за Договором, складає 177 138,76 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки штрафних санкцій за допомогою онлайн-системи "Ліга-Закон", суд дійшов висновку про їх законність та обґрунтованість.

Крім того, відповідачем не виконано вимогу про повернення попередньої оплати у сумі 64 625,59 грн за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, станом на даний час, відповідач не повернув відповідачу на його вимогу грошові кошти в розмірі 64 625,59 грн, сплачені на виконання вимог п. 2.3 Договору у якості попередньої оплати за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" є обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Аналогічна позиція висловлена 13.01.2020 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 902/855/18.

При цьому, суд враховує, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №902/417/18 зробила наступний правовий висновок: "для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (п.8.24 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Як встановлено судом, відповідачем не поставлено продукції на суму 129251,20 грн.

Нараховані ж позивачем штрафні санкції у загальному розмірі становлять 177138,12 грн, що значно перевищує вартість неотриманої позивачем продукції.

При цьому, суд приймає до уваги, що розмір реально понесених позивачем збитків, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, не доведено наявними у матеріалах справи доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем сплачено лише 50% вартості продукції, тобто грошові втрати відповідача за цим договором обмежуються сумою попередньої оплати, розмір якої становить 64625,59грн, який є значно меншим ніж заявлена до стягнення сума неустойки - 177138,12 грн.

Суд також бере до уваги доводи відповідача про те, що ТДВ "РОСС" вживало заходи для виконання зобов`язання за Договором та докладало усіх можливих зусиль для уникнення прострочення поставки продукції, у тому числі зверталося до позивача із проханням збільшення строку поставки з об`єктивних причин (масове захворювання працівників на виробництві на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), що підтверджується листами відповідача вих. №5-10/20 від 05.10.2021 та вих. № 17-11/21 від 16.11.2021.

З огляду на наведене, враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, на 50%.

Таким чином, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення зобов`язань за Договором поставки № 774579 від 21.07.2021 в сумі 88569,38 грн (у тому числі: 65271,85 грн пені за порушення строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору); 6462,56 грн штрафу за порушення більше ніж на 10 календарних днів строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору; 710,88 грн пені за порушення, передбаченого п. 9.10 Договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021, згідно з п. 6.18 Договору; 4911,55 грн пені за порушення, передбаченого п. 2.4 Договору строку надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписаної керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно п. 6.17 Договору; 4749,98 грн пені за порушення строку надання документів, передбачених п. 9.15 Договору, згідно з п. 6.17 Договору; 6462,56 грн у якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.15 Договору, згідно з п. 6.12 Договору), а також 64625,59 грн як попередньої оплати за продукцію, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, що була сплачена відповідно до платіжного доручення № 6484 від 19.08.2021 позивачем на рахунок відповідача, у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо поставки продукції за Договором).

В частині стягнення неустойки в загальному розмірі 88569,38 грн суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку зі зменшенням неустойки.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, на 50%.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" (вул. Велика Панасівська, буд. 129, м. Харків, 61017; ) на користь Акціонерного товариства "Дніпроазот" (вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909; ) - штрафні санкції за порушення зобов`язань за Договором поставки № 774579 від 21.07.2021 в сумі 88569,38 грн (у тому числі:

- 65271,85 грн пені за порушення строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору);

- 6462,56 грн штрафу за порушення більше ніж на 10 календарних днів строку поставки продукції, передбаченої Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, згідно з п. 6.8 Договору;

- 710,88 грн пені за порушення, передбаченого п. 9.10 Договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 81902 від 19.08.2021, згідно з п. 6.18 Договору;

- 4911,55 грн пені за порушення, передбаченого п. 2.4 Договору строку надання довідки про відсутність у постачальника податкового боргу, підписаної керівником постачальника, а також про те, що продукція та інше майно постачальника не перебуває у податковій заставі, згідно п. 6.17 Договору;

- 4749,98 грн пені за порушення строку надання документів, передбачених п.9.15 Договору, згідно з п. 6.17 Договору;

- 6462,56 грн у якості забезпечення компенсації можливих витрат (втрат) позивача, пов`язаних із недотриманням відповідачем своїх зобов`язань чи обов`язків, передбачених пунктами 2.4, 6.7, 9.15 Договору, згідно з п. 6.12 Договору);

- 64625,59 грн як попередню оплату за продукцію, передбачену Специфікацією № 1 від 21.07.2021 до Договору, що була сплачена відповідно до платіжного доручення № 6484 від 19.08.2021 позивачем на рахунок відповідача, у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо поставки продукції за Договором),

а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3626,47 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення неустойки в розмірі 88569,38 грн у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "19" грудня 2022 р.

Суддя Н.М. Кухар