ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 грудня 2022 року Справа № 903/834/20

Господарський суд Волинської області у складі: головуючої судді Слободян О.Г., суддів Якушевої І.О., Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника стягувача: адвоката Поліщук Н.Г,

представника боржника (заявника): адвоката Гаврилюка Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут

про відстрочення виконання судового рішення

у справі № 903/834/20

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут

про стягнення 361 885 905грн. 38коп.

встановив: 22.11.2022 відповідач (боржник) - ТОВ Волиньгаз Збут звернувся до господарського суду із заявою про відстрочення виконання рішення, в якій просив:

- заяву ТОВ Волиньгаз Збут про відстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі № 903/834/20 прийняти до розгляду та відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13 січня 2022 року у справі № 903/834/20 строком на один рік.

- заборонити АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пред`являти до виконання наказ Господарського суду Волинської області, що буде виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі № 903/834/20 до вирішення судом питання про відстрочення виконання рішення, на підставі поданої заяви.

- заборонити органам державної виконавчої служби, державним виконавцям і приватним виконавцям приймати до виконання наказ Господарського суду Волинської області, що буде виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі №903/834/20 до вирішення судом питання про відстрочення виконання рішення, на підставі поданої заяви.

- зупинити стягнення за наказом Господарського суду Волинської області, що буде виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі № 903/834/20 до вирішення судом питання про відстрочення виконання рішення на підставі поданої заяви.

На обгрунтування заявлених вимог посилався на положення Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", відсутність вини ТОВ Волиньгаз Збут у проведенні несвоєчасних розрахунків перед АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та скрутне матеріальне становище товариства.

Відповідно до ч.2 ст.331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно супровідного листа від 07.02.2022 №01-20/903/834/20/888/22 матеріали справи №903/834/20 були надіслані на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду для перегляду в апеляційній інстанції. На день подання заяви, матеріали даної справи до Господарського суду Волинської області не повернулися, що унеможливлювало розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 25.11.2022 прийнято заяву ТОВ Волиньгаз Збут про відстрочення виконання судового рішення до розгляду та зупинено розгляд заяви ТОВ Волиньгаз Збут про відстрочення виконання судового рішення у справі № 903/834/20 до повернення матеріалів справи №903/834/20 на адресу Господарського суду Волинської області.

05.12.2022 матеріали справи №903/834/20 повернулися на адресу Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 08.12.2022 провадження у справі №903/834/20 щодо розгляду заяви ТОВ Волиньгаз Збут про відстрочення виконання судового рішення поновлено; призначено розгляд заяви у судовому засіданні "16" грудня 2022 р; зупинено стягнення за наказом Господарського суду Волинської області від 08.12.2022 №903/834/20-1, що виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022р. у справі № 903/834/20, до вирішення судом питання про відстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі № 903/834/20. В іншій частині вимог ТОВ Волиньгаз Збут щодо вжиття судом заходів забезпечення позову, відмовлено.

Ухвалою суду від 12.12.2022р. задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні "16" грудня 2022 р. у справі №903/834/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

13.12.2022р. представник позивача (стягувача) - АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надіслав на адресу суду заперечення на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення. При цьому стягувач зазначив, що ТОВ «Волиньгаз Збут» є юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та несе відповідальність за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. НАК «Нафтогаз України», як стягувач, який має право на отримання коштів за рішенням суду у даній справі, не повинен нести відповідальність за неефективну діяльність боржника. Звертає увагу, що боржник взагалі не надав доказів наявності або відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості.

Таким чином, ТОВ «Волиньгаз Збут» фактично не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства.

Посилання ТОВ «Волиньгаз Збут» на Закон №1639, як на підставу для надання відстрочення, є необгрунтованим, а існування законодавчого акту (Закону №1639), яким передбачено порядок і механізми врегулювання заборгованості шляхом її реструктуризації та списання, встановлено певні умови для участі у процедурах врегулювання заборгованості - жодним чином не є підставою для надання відстрочення виконання судового рішення.

16 грудня 2022 року на час розгляду справи № 903/834/20 було виявлено неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції з представником позивача поза межами приміщення суду, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по всій території України та відсутністю електроенергії у м. Києві, про що складено акт про неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 16.12.2022р.

16.12.2022 судове засідання не відбулось, у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, складу суду та працівників суду через оголошення по всій території України у цей час повітряної тривоги, згідно даних активної карти повітряних тривог (сайту https://alerts.in.ua).

Ухвалою суду від 16.12.2022 призначено розгляд заяви у судовому засіданні "22" грудня 2022 р., явку учасників справи у судове засідання визнано не обов`язковою.

В судовому засіданні 22.12.2022 представник стягувача проти поданої заяви заперечив, просив відмовити у її задоволенні.

Представник заявника (боржника) просив заяву про відстрочку виконання судового рішення задоволити та відстрочити виконання рішення на один рік до 13.01.2023.

Розглянувши заяву та додані до неї докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022р у справі №903/834/20 позов задоволено, стягнуто з ТОВ Волиньгаз Збут на користь АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 361 885 905грн. 38коп. основного боргу, а також 735 700грн. витрат по сплаті судового збору.

08.12.2022 на виконання Господарського суду Волинської області від 13.01.2022р. та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022р. у справі № 903/834/20 судом було видано наказ №903/834/20-1.

22.11.2022 ТОВ Волиньгаз Збут звернулося до господарського суду із заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13 січня 2022 року у справі № 903/834/20 строком на один рік.

На обгрунтування поданої заяви ТОВ Волиньгаз Збут посилається на наявність обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у даній справі. Зазначає, що негайне виконання рішення є неможливим без істотного погіршення вкрай тяжкого фінансового стану ТОВ «Волиньгаз Збут», що ставить під загрозу його подальшу діяльність та, в свою чергу, може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на постачальника природного газу на території Волинської області. ТОВ «Волиньгаз Збут» є підприємством критичної інфраструктури. Одномоментне стягнення боргу може призвести до зриву опалювального сезону 2022 - 2023 рр. і виникненню соціальної напруги у Волинській області.

Заявник зазначає, що згідно Балансу (Звіту про фінансовий стан на 31.12.2021) та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2021 рік збиток товариства за 2021 рік становить 311163 тис.грн.

Пояснює, що несвоєчасне погашення заборгованості перед стягувачем сталося у зв`язку з тим, що єдиним джерелом для оплати спожитого газу є кошти, отримані з боку населення та виділення державою грошей на покриття пільг та субвенцій. Особливості господарської діяльності товариства не дозволяють впливати на цінову політику в сфері газопостачання та стан розрахунків споживачів за надані послуги. Заборгованість ТОВ Волиньгаз Збут перед АТ "НАК "Нафтогаз України" виникла виключно в результаті регуляторного впливу держави, що свідчить про відсутність вини заявника у проведенні своєчасних розрахунків перед стягувачем.

Крім того, боржник посилається на Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон 1639).

Відповідно до положень Закону №1639 заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону включає в себе, в тому числі заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу для постачання побутовим споживачам (у тому числі суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ або за прострочення її сплати, не сплачена станом на розрахункову дату.

Згідно ст.4 даного Закону взаєморозрахунки в цілях погашення заборгованості, визначеної ст.1 цього Закону, здійснюється за рахунок видатків державного бюджету для її врегулювання.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює держєавне регулювання у сферах енергетики та соціальних послуг (ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до постанови НКРЕКП від 06 вересня 2022 року № 1080, ТОВ "Волиньгаз Збут" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Заявник вважає, що на даний час існує об`єктивна причина для врегулювання заборгованості відповідно до вказаного Закону № 1639 -ІХ, адже предметом розгляду у справі №903/834/20 є стягнення заборгованості, яка має бути врегульована відповідно до Закону.

Крім того, заявник стверджує, що обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення є положення Закону України "Про виконавче провадження" (п.15 ч.1 ст.34), згідно якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу. Таким чином, виконання рішення буде неможливим до закінчення процедури врегулювання, передбаченої Законом.

До заяви про відстрочення виконання судового рішення заявником додано Баланс (Звіт про фінансовий стан на 31.12.2021) та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2021 рік товариства.

Згідно із ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписом ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Приписами ч. 1-5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, при чому такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає, переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 73-74 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувана при затримці виконання рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі N 3910/1180/19 та 03.09.2020 у справі N 3905/30/16.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідно, ціни на послуги з розподілу природного газу, які надаються позивачем є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

Органом, уповноваженим на формування цінової політики - встановлення тарифу на розподіл природного газу - є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (статті 1, 3, 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг").

Як вбачається з наданих заявником Балансу (Звіту про фінансовий стан на 31.12.2021) та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2021 рік збиток товариства за 2021 рік становить 311163 тис.грн.

Водночас, суд зазначає, що ТОВ "Волиньгаз Збут" є юридичною особою.

Згідно статті 96 ЦК України однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями та відповідальність за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Стаття 42 ГК України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Таким чином, юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Згідно статті 140 ГК України джерелами формування майна суб`єктів господарювання є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; надходження від продажу (здачі в оренду) майнових об`єктів (комплексів), що належать їм, придбання майна інших суб`єктів; кредити банків та інших кредиторів; безоплатні та благодійні внески, пожертвування організацій і громадян; інші джерела, не заборонені законом.

Поряд із цим, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як стягувач, який має право на отримання коштів за рішенням суду у даній справі, не повинен нести відповідальність за неефективну діяльність боржника.

Надані боржником (заявником) Баланс (Звіт про фінансовий стан на 31.12.2021) та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2021 рік відображають лише дані на конкретну дату (2021 рік) і не відображають проміжні дані щодо ведення відповідачем господарської діяльності.

Боржник - ТОВ "Волиньгаз Збут" взагалі не надав суду доказів наявності або відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості.

ТОВ "Волиньгаз Збут" не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства.

На підтвердження свого реального фінансового стану боржником взагалі не надано:

- довідок про рух коштів з банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, а також підтверджуючих документів щодо відсутності коштів на усіх банківських рахунках;

- не надано суду доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення;

- не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості виконання судового рішення у даній справі з умовою відстрочення його виконання на один рік.

Скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення.

Боржник (заявник) жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому (через один рік) виконати рішення суду у даній справі. Також, ТОВ "Волиньгаз Збут" не надано доказів, які б свідчили про майбутнє покращення матеріального становища підприємства.

Посилання заявника на Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» є необгрунтованим. Даний закон передбачає порядок врегулювання заборгованості за природний газ (основний борг) та можливість списання штрафних санкцій у разі наявності визначених підстав.

Заявником не надано доказів часткового погашення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 18-502-Н від 05.11.2018, проведення взаєморозрахунків, укладення договору про реструктуризацію заборгованості із стягувачем для врегулювання заборгованості згідно даного закону.

Крім того, витрати по сплаті судового збору не підпадають під дію даного Закону. Водночас боржником такі судові витрати не сплачено (доказів щодо сплати суду не надано).

Наявність включення боржника до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону №1639 не може бути підставою для надання відстрочки виконання рішення суду.

Також, суд звертає увагу, що наказ суду від 08.12.2022 №903/834/20-1, виданий судом на примусове виконання рішення у даній справі, не пред`являвся до органів виконавчої служби для примусового виконання, що також не спростовується відповідачем. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у цій справі на даний час не здійснюється.

Перехідними та прикінцевими положеннями Закону № 1639 внесено ряд змін до Закону України «Про виконавче провадження» (статті 34, 35, 39), якими врегульовано в тому числі порядок примусового виконання виконавчих документів, заборгованість за якими підлягає врегулюванню згідно Закону №1639.

Так, зокрема, відповідно до п.15 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Частиною 9 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.

Тобто, у разі виключення боржника з Реєстру, (підстави для виключення з Реєстру визначені ч.3 ст. 3 Закону №1639), виконавче провадження поновлюється, стягнення продовжується в примусовому порядку.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, виконавче провадження закінчується у разі погашення чи списання відповідного боргу за виконавчим документом.

Отже, на сьогодні права боржника не порушені та не має жодних загроз погіршення фінансового становища пов`язаних з виконанням рішення суду у справі № 903/834/20.

Також, з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, при вирішенні питання щодо відстрочення виконання рішення, суд враховує принципи співмірності і пропорційності.

Стягувач у будь-якому випадку має отримати у законний спосіб все, присуджене за рішенням суду у дані справі, з урахуванням процедури, встановленої Законом N 1639.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 N 83 НАК "Нафтогаз України", як державне підприємство, є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Надання відстрочки виконання вказаного рішення судом не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє боржнику і в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана відстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси стягувача, внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання Відповідача у спірних правовідносинах, в тому числі враховуючі стрімкі інфляційні процеси в державі.

На сьогоднішній день рішення суду у справі № 903/834/20 не виконано. Суд також враховує тривалий час невиконання боржником своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відстрочення призводить до порушення прав стягувача на виконання судового рішення. Задоволення заяви боржника про відстрочення виконання рішення на один рік призведе до непропорційного порушення балансу майнових інтересів сторін та є невиправданим для досягнення мети - виконання судового рішення.

Подання до суду заяви про відстрочку виконання судового рішення не може розцінюватися судом як намір боржника реально виконати рішення суду, а наведені відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення обставини не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається боржник у заяві про відстрочення судового рішення не є тими виключними обставинами (в розумінні статті 331 ГПК України) для надання відстрочення виконання судового рішення, а долучені до заяви про відстрочку докази не підтверджують викладену боржником у заяві позицію.

Крім того, при зверненні із заявою про відстрочення судового рішення на один рік, боржник не зазначив, до якої конкретної дати він просить відстрочити виконання рішення суду.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ТОВ Волиньгаз Збут про відстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 у справі № 903/834/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут про відстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13 січня 2022 року у справі № 903/834/20 строком на один рік.

2. Скасувати заходи щодо зупинення стягнення за наказом Господарського суду Волинської області від 08.12.2022 №903/834/20-1, що виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13.01.2022 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022р. у справі № 903/834/20, вжиті ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.12.2022 у справі № 903/834/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.12.2022.

Головуюча суддя О. Г. Слободян

Судді: І.О. Якушева

В.М. Дем`як