ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВИДАЧІ СУДОВОГО НАКАЗУ

19 грудня 2022 року Справа № 903/963/22

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 45428,48 грн. заборгованості за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-3004-21 від 31.12.2022 по справі №903/963/22,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 45428,48 грн. заборгованості за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-3004-21 від 31.12.2022.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II Наказне провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

З поданої заяви вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості заявлені до фізичної особи ОСОБА_1 .

В обгрунтування заявник вказав, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань станом на 13.12.2022 ОСОБА_1 втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності. Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 по справі № 338/180/17 дійшла висновку про те, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дачу подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Вважає, що оскільки спір між ОСОБА_1 та ТОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» виник па підставі господарського договору, стороною/якого був ФОП ОСОБА_1 , вказаний договір був пов`язаний із здійсненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності, то вказаний спір підсудний Господарському суду Волинської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Приписами ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Виходячи з вищенаведеного, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 втратила статус підприємця.

Відповідно до приписів ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-3004-21 від 31.12.2022, останній було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» та фізичною особою ОСОБА_1 .

Як досліджено вище, у ч. 3 ст. 147 ГПК України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Разом з тим, ч. 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

За таких обставин, враховуючи, що договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-3004-21 від 31.12.2022 був укладений з фізичною особою ОСОБА_1 , а не з ФОП, то заявлені ТОВ «Волиньгаз Збут» вимоги про стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 , не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» про стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 .

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 ГПК України).

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147, 148, 152-154, 234, 235 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» у задоволенні заяви, щодо видачі судового наказу про стягнення з боржника фізичної особи ОСОБА_1 45428,48 грн. заборгованості за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-3004-21 від 31.12.2022.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 19.12.2022.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256 ГПК України, п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Суддя І. О. Гарбар