ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 910/20490/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Олійник О.С. в режимі відеоконференції

від відповідача: Пискун Л.М. (посвідчення адвоката № 4647/10 від 27.10.2021)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 (повний текст складено 12.05.2022)

у справі № 910/20490/21 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест"

про стягнення 300 753, 18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" про стягнення 300 753,18 грн, з яких: 295 790,00 грн сума основного боргу, 4218,70 грн пені та 744,48 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № ТЕП-2/2021 від 26.08.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 повністю відмовлено у позові.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність укладеного між сторонами договору №ТЕП-2/2021 від 26.08.2021, на який останній посилався у позові, а також на який містяться посилання у додатках № 2, № 3, заявках № 1, № 2 від 06.09.2021 та в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000020 від 19.09.2021.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 у справі № 910/20490/21 та прийняти нове про повне задоволення позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про відсутність договору № ТЕП-2/202 від 26.08.2021, оскільки, за твердженням позивача в наявному тексті договору була допущена помилка, а саме замість вірної дати 26.08.2021 вказано 26.08.2020.

При цьому, позивач наголошує на тому, що місцевим господарським судом необґрунтовано:

- не враховано те, що позивач не довів наявності саме договору № ТЕП-2/202 від 26.08.2021, із посиланням на який відповідачем здійснювались платежі, направлення заявок та листування;

- не враховано лист позивача від 27.08.2021 № 80 щодо виправлення помилки в даті вищевказаного договору;

- безпідставно не розглянуто клопотання позивача про продовження строку подання доказів та строку надання відповіді на позов;

- не враховано надані позивачем електронні докази;

- не надано оцінки засвідченим копіям первинних документів, які були подані позивачем.

Також, до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких позивач повторно наголошував на тому, що датування основного тексту договору 26.08.2020 було помилковим та вказана помилка була фактично виправлена листом позивача від 27.08.2021 № 80, який було направлено представнику відповідача, згідно з квитанцією Нової Пошти від 01.09.2021 № 5177.

При цьому, позивач зазначив про те, що прийняття відповідачем пропозицій позивача виправити дату у договорі на 26.08.2021 свідчить: підписання відповідачем додатку № 1 до договору від 26.08.2021 № ТЕП-2/2021 на транспортно-експедиційне обслуговування; оплата виставленого позивачем рахунку № 8 від 27.08.2021, згідно виписок банку від 31.08.2021 та від 10.09.2021; підписання акту прийому-передачі послуг від 31.08.2021 № 11.

Разом з тим, позивач зауважує на тому, що судом першої інстанції безпідставно не надано оцінку залізничній накладній від 19.09.2021, як доказу надання позивачем послуг відповідачу.

До Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові заперечення на доповнення до апеляційної скарги, в яких останній заперечує про існування договірних відносин між позивачем та відповідачем щодо перевезення вантажу (відповідно до заявок № 1 та № 2 від 06.09.2022), вважає непогодженою ставку (вартості) перевезення, не визнає існування боргу, що в свою чергу, із за відсутності боргу, унеможливлює застосування штрафних санкцій у вигляді пені та відсотків за користування грошовими коштами.

Враховуючи викладене, на думку відповідача, сам лише факт укладення спірного договору підтверджує тільки наміри його сторін, без вчинення юридично значущих дій на його виконання відповідно до умов договору, тому за твердження відповідача, позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявність обставин, з якими спірний договір пов`язує настання у його сторін прав та обов`язків.

Узагальнений виклад позиції відповідача

Відповідач не скористалися правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 у справі № 910/20490/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/20490/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 у справі № 910/20490/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.10.2022.

26.10.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку із оголошеною у місті Києві повітряною тривогою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 розгляд справи № 910/20490/21 призначено на 16.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 задоволено заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/20490/21; вирішено провести судове засідання у справі № 910/20490/21, яке призначене на 16.11.2022 в режимі відеоконференції.

В судове засідання, яке відбулося 16.11.2022 з`явився представник позивача, в режимі відеоконференції, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції від представника позивача до суду надійшли наступні клопотання про долучення додаткових доказів, які зазначені у апеляційній скарзі, клопотання на поновлення процесуального строку що подання висновку судового експерта та доповнення до апеляційної скарги.

Розглянувши вищевказані клопотання позивача та доповнення до апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаних клопотань позивача та долучення до матеріалів справи доповнень до апеляційної скарги, з огляду на те, що справа в суді першої інстанції розглядалась у спрощеному порядку без виклику сторін, тому у позивача була відсутня можливість подати вищевказані клопотання до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка", як експедитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астравест", як клієнтом, укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № ТЕП-2/2021 (надалі за текстом також - договір), згідно пункту 1.1. якого, експедитор бере на себе зобов`язання за плату та за рахунок клієнта надавати послуги з організації перевезення зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки, або інших вантажів, зазначених клієнтом залізничним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим Договором і погоджених з клієнтом.

Відповідно до п. 2.4. договору, клієнт зобов`язаний не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку планового навантаження подати експедиторові Заявку про майбутні перевезення із вказівкою: найменування та характеристик вантажу, пункту та станції навантаження, обсягів перевезення, строків початку навантаження, найменування й коду станції призначення, повного найменування й коду вантажоодержувача, його поштової адреси, а також подати документи, які стосуються вантажу й потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю.

Факт надання послуг експедитора і виконання ним своїх зобов`язань за договором підтверджується залізничною накладною та актом виконаних робіт/наданих послуг (п. 2.5. договору).

У п. 9.1. договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх завершення та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору та отриманої заявки №2 від 06.09.2021 надіслав на електронну пошту відповідача скан-копію додатку №2 до договору від 06.09.2021 та скан-копію рахунку-фактури №СФ-0000020 від 15.09.2021 для здійснення попередньої оплати на суму 138 720,00 грн.

На підтвердження належного надання експедиторських послуг позивач надав суду копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №0У-0000020 від 19.09.2021, в якому вказано про надання експедиторських послуг згідно договору на загальну суму 175 950,00 грн.

Позивач надіслав відповідачу скан-копію рахунку-фактури № СФ-0000023 від 20.09.2021 на суму 37 230,00 грн.

Окрім цього, на підставі заявки № 1 від 06.09.2021, додатку №3 від 06.09.2021 до договору позивач надав відповідачу рахунок-фактуру від 15.09.2021 для здійснення попередньої оплати за послуги експедитора на суму 119 840,00 грн, який не був оплачений.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 300 753,18 грн, з яких: 295 790, 00 грн сума основного боргу (175 950,00 грн. + 119 840,00 грн), 4 218,70 грн. пені та 744,48 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 повністю відмовлено у позові.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судовою колегією встановлено, що 26.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка", як експедитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астравест", як клієнтом, укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № ТЕП-2/2021.

Відповідно до приписів п. 2.4. договору, відповідач зобов`язаний здійснити позивачу оплату вартості експедирування за цим договором.

Пунктами 3.1. та 3.2. передбачено, що вартість (ціна) послуг за кожною заявою відповідача визначається і фіксується сторонами в окремій додатковій угоді до договору, згідно попередньо погоджених договірних тарифів, і вказується в рахунках.

З огляду на викладене, оплата відповідачем здійснюється на розрахунковий рахунок позивача у наступній пропорції: 80 % в якості передоплати, згідно виставленого позивачем рахунку; 20 % вартості наданих позивачем послуг, протягом 3-х банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками обох сторін акту приймання передачі наданих послуг за кількість фактично відправленого вантажу в пункт призначення.

В силу вимог п. 4.1. договору, порядок оплати послуг/робіт/витрат за даним договором здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку позивачем. Валюта розрахунків по даному договору гривня. Допускається оплата по скан-копіях рахунків та додаткових угод до рахунків, переданих за допомогою засобів електронної пошти.

Таким чином, згідно умов договору передоплата здійснюється протягом 3-х календарних днів з моменту виставлення рахунку, а остаточна оплата протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту приймання передачі.

Як було вищезазначено, на виконання умов договору та отриманої заявки №2 від 06.09.2021 позивач надіслав на електронну пошту відповідача скан-копію додатку №2 до договору від 06.09.2021 та скан-копію рахунку-фактури №СФ-0000020 від 15.09.2021 для здійснення попередньої оплати на суму 138 720,00 грн.

На підтвердження належного надання експедиторських послуг позивач надав суду копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №0У-0000020 від 19.09.2021, в якому вказано про надання експедиторських послуг згідно договору на загальну суму 175 950,00 грн.

Також, позивач надіслав відповідачу скан-копію рахунку-фактури № СФ-0000023 від 20.09.2021 на суму 37 230,00 грн.

Окрім цього, на підставі заявки № 1 від 06.09.2021, додатку №3 від 06.09.2021 до договору позивач надав відповідачу рахунок-фактуру від 15.09.2021 для здійснення попередньої оплати за послуги експедитора на суму 119 840,00 грн, який не був оплачений.

Враховуючи, факт надання позивачем послуг з організації перевезення пшениці залізничним транспортом, передбачених укладеним договором, строк оплати за які настав, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 295 790,00 грн заборгованості за договором є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 4218,70 грн.

Як передбачено п. 5.1 договору, за прострочення в оплаті рахунків позивача по договору, відповідач додатково сплачує штрафні санкції пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи те, що встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4218,70 грн пені підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою, її розмір є арифметично правильним.

Окрім цього, за неналежне виконання умов укладеного договору позивач нарахував відповідачу 744,48 грн 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних, колегія суддів колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 744,48 грн 3% річних підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою, а їх розмір є арифметично правильним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилковим висновків про те, що позивач не довів наявність укладеного між сторонами договору №ТЕП-2/2021 від 26.08.2021, на який останній посилається, а також на який містяться посилання у додатках №2 та №3, заявках №1 та №2 від 06.09.2021, а також в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000020 від 19.09.2021, оскільки помилка у році укладення договору №ТЕП-2/2021 була фактично виправлена листом позивача від 27.08.2021 № 80, який був направлений відповідачу, згідно квитанції Нової пошти від 01.09.2021 за трек-номером № 5177.

Разом з тим, судова колегія зауважує на тому, що факт прийняття відповідачем пропозицій позивача щодо виправлення року в договорі на 2021 підтверджується та не спростовується представником відповідача у судовому засіданні 16.11.2022 щодо підписання відповідачем додатку №1 до договору від 26.08.2021 №ТЕП-2/2021 на транспортно - експедиційне обслуговування; оплатою відповідачем виставленого рахунку позивача № 8 від 27.08.2021 та підписанням акту прийому-передачі послуг від 31.08.2021 № 11.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам учасникам по справі та не здійснив аналіз вище наведених положень Цивільного кодексу України, внаслідок чого припустився помилкового висновку про відмову у позові.

За встановлених апеляційним судом обставин справи рішення місцевого господарського суду, яке прийняте при невідповідності висновків суду обставинам справи, призвело до порушення норм матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Доводи наведені позивачем у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 у справі № 910/20490/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" (04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 1-А, офіс 17; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12; ) 295 790,00 грн (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот дев`яносто грн 00 коп.) сума основного боргу, 4 218,70 грн (чотири тисячі двісті вісімнадцять грн 70 грн) пені, 744,48 грн (сімсот сорок чотири грн 48 коп.) 3 % річних, 4511,30 грн (чотири тисячі п`ятсот одинадцять грн 30 коп.) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" (04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 1-А, офіс 17; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12; ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6766,95 грн (шість тисяч сімсот шістдесят шість грн 95 коп.).

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/20490/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.12.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна