ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 Справа № 914/1933/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, м. Охтирка, Сумська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВА ГРУПА КИЇВ», м. Львів

про стягнення 254 691,14 грн

за участю представників:

від позивача: Мальченко Д.В. - адвокат;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

19.08.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, м. Охтирка, Сумська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВА ГРУПА КИЇВ», м. Львів про стягнення 254 691,14 грн.

Ухвалою від 23.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.09.2022.

Ухвалою від 19.09.2022 суд відклав підготовче засідання на 10.10.2022.

Підготовче засідання, призначене на 10.10.2022 не відбулося, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги та відсутністю електричної енергії у приміщенні суду.

Ухвалою від 11.10.2022 суд відклав підготовче засідання на 24.10.2022.

Ухвалою від 24.10.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 07.11.2022.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною подані усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 07.11.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.11.2022.

Судове засідання, призначене на 28.11.2022 не відбулося, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги та відсутністю електричної енергії у приміщенні суду.

Ухвалою від 28.11.2022 суд відклав судове засідання на 12.12.2022.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.01.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір надання послуг №юр4/10 на переробку зерна жита в борошно на давальницьких умовах. За цим договором позивач надав відповідачу відповідні послуги та передав у власність товар на загальну суму 405 484,45 грн, що підтверджується актами надання послуг, видатковою накладною. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги виконав частково, на дату звернення до суду заборгованість становить 254 691,14 грн. Таким чином, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 254 691,14 грн та судові витрати.

Відповідач в судові засідання явку представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвал суду не виконав, виклики у судове засідання надсилалися за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана ухвала також була розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України.

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

04.01.2021 між Державним підприємством «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (переробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВА ГРУПА КИЇВ» (давалець) було укладено договір надання послуг №юр4/10 на переробку зерна жита в борошно на давальницьких умовах з додатком.

За цим договором переробник (позивач) зобов`язувався по завданню давальця надати послуги по переробці зерна на борошно, а давалець (відповідач) зобов`язувався провести оплату вартості наданих послуг переробнику відповідно до вимог цього договору.

Додатком №1 до договору сторони визначили тарифи на послуги по переробці зерна жита у борошно на давальницьких умовах.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 405 470,46 грн, що підтверджується актами надання послуг №5 від 31.01.2021, №11 від 28.02.2021, №38 від 12.05.2021, а також реалізував відповідачу товар на суму 13,99 грн, що підтверджується видатковою накладною №39 від 12.05.2021.

Згідно п. 5.1. договору оплата за цим договором проводиться у формі перерахування давальцем коштів на рахунок переробника на протязі 1 робочого дня з моменту отримання рахунку давальцем.

29.04.2021 сторони уклали договір №5 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов якого припинено зобов`язання відповідача щодо оплати послуг у розмірі 150 763,17 грн.

12.05.2021 відповідач частково оплатив вартість послуг у розмірі 30,14 грн.

24.11.2021 сторонами було звірено взаємні розрахунки, в результаті чого складено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем у розмірі 254 691,14 грн.

Зважаючи на неналежне виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості послуг, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача за 254 691,14 грн основного боргу.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір надання послуг №юр4/10 на переробку зерна жита в борошно на давальницьких умовах від 04.01.2021. Укладений договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору про надання послуг, так і договору зберігання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч. 1 ст. 936 ЦК України).

Частиною 1 статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 254 691,14 грн основного боргу.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВА ГРУПА КИЇВ», м. Львів, вул. Промислова, буд. 52 (ідентифікаційний код 40154425) на користь Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, м. Охтирка, вул. Армійська, буд. 11, Сумська область (ідентифікаційний код 00956031) 254 691,14 грн основного боргу, 3 820,37 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 12.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 16.12.2022.

Суддя Мазовіта А.Б.