РІШЕННЯ

22 грудня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/539/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Західноукраїнського національного університету (вул. Львівська, 11, м. Тернопіль, 46009)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул. Василіянок, 48, м. Івано Франківськ, Івано Франківська область, 76019)

до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 16009,15 грн.

За участю від:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи Ткач Р.М.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Західноукраїнський національний університет звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 14720,08 грн орендної плати та 1289,07 грн - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві №126-22/1657 від 26.10.2022 (вх. №604 від 28.10.2022) посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №1399 від 14.05.2019 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, в частині оплати позивачу (як балансоутримувачу) орендної плати у 2022 році.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст. ст. 165, 251 ГПК України, у встановлений строк в ухвалі від 01.11.2022 (про відкриття провадження у справі) не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

РВ ФДМ України по Івано Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях у письмових поясненнях №10-/14-01499 від 14.11.2022 (вх. №7616 від 15.11.2022) підтримано позовні вимоги позивача.

При цьому, третьою особою зазначено, що у ФОП ОСОБА_1 за договором №1399 від 14.05.2019 відсутня заборгованість перед Державним бюджетом України. Хоча помісячний розмір орендної плати відповідача на користь позивача та третьої особи (по 50%) був однаковий.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2022: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/539/22 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання з повідомленням учасників судового процесу призначено на 01.12.2022.

Ухвалою суду від 01.12.2022 розгляд справи відкладено на 15.12.2022.

В судовому засіданні 15.12.2022 оголошувалась перерва до 22.12.2022, про що відповідач повідомлявся ухвалою від 22.12.2022.

22.12.2022 від представника відповідача через електронну адресу суду надійшли:

- клопотання б/н від 21.12.2022 (вх. №8747) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дане клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи підлягають дослідженню велика кількість обставин та фактів, що мають значення для справи, в тому числі, але не виключно детальне дослідження рахунків на оплату послуг оренди за договором №1399 від 14.05.2019, актів надання послуг за цим договором та доказів їх надіслання відповідачу,, того, хто є балансоутримувачем частини нежитлових приміщень цокольного поверху будівлі студентського гуртожитку №2 загальною площею 455,6 за адресою: АДРЕСА_2 , чи є Західноукраїнський національний університет правонаступником Тернопільського національного економічного університету;

- клопотання б/н від 21.12.2022 (вх. №8748) про витребування у позивача оригіналів рахунків на оплату послуг оренди за договором оренди від 14.05.2019, актів надання послуг та доказів направлення орендарю актів наданих послуг. Таке клопотання мотивоване наявністю у відповідача сумніву щодо відповідності копій цих документів їх оригіналам.

Присутнім в судовому засіданні 22.12.2022 представником відповідача підтримано вищевказані клопотання про витребування оригіналів документів та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У відповідь на запитання суду ним стверджено, що відповідач не змінював адреси свого місця проживання. Вона збігається з тією, що вказав позивач у позові.

Представниками позивача та третьої особи в судовому засіданні 22.12.2022 підтримано позовні вимоги. Ними звернено увагу на відсутність у відповідача боргу з орендної плати перед третьою особою тією ж угодою та за наведений у позові період та на проведене перенайменування назви позивача (а не його реорганізацію).

Cудом у судовому засіданні 22.12.2022 відмовлено у задоволенні поданих представником відповідача 22.12.2022 клопотань, з огляду на те, що ним належним чином не обґрунтовано:

- наявності сумнівів та необхідності у витребуванні у позивача оригіналів документів, засвідчені копії яких було надано суду та надіслано на адресу відповідача (за ч.6 ст. 91 ГПК України). Витребування документів за клопотанням учасника справи є правом, а не обов`язком суду;

- наявності підстав для розгляду даної справи, з урахуванням розміру стягуваної суми, обставин справи та приписів ст.ст. 12, 247, 249, 250 ГПК України.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Суд, у судовому засіданні 22.12.2022, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (орендодавцем) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (орендарем) 14.05.2019 укладено договір №1399 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір), згідно п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину нежитлових приміщень цокольного поверху будівлі студентського гуртожитку №2 загальною площею 455,6 кв.м. (позиції: тамбур (118-1) 2,7 кв.м.; хол (118-2) 44,2 кв.м.; роздягальня (118-3) - 15,3 кв.м.; умивальник (118-4) -10,4 кв.м.; туалет (118-5) -2,7 кв.м.; туалет (118-6) -2,5 кв.м.; зал (118-7) -179,5 кв.м.; кабінет (118-8) - 2,6 кв.м.; кухня (118-9) -132,5 кв.м.; мийка (118-10) -15,8 кв.м.; мийка (118-11) - 17,4 кв.м.), інвентарний номер , реєстровий номер 33680120.1. ЮЧПШОГ012, розміщених за адресою: вул. Львівська, 7, м. Тернопіль (далі - майно), що перебуває на балансі Тернопільського національного економічного університету, ідентифікаційний (надалі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 28.02.2019 і становить за незалежною оцінкою 2383670 грн (без ПДВ).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення їдальні у навчальному закладі для харчування студентів та працівників університету, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1 договору).

Згідно п. 3.1, п. 3.2 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 за №786 (зі змінами) (надалі - Методика розрахунку), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 року) - 8097,25 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди травень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень місяць 2019 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

У п. 3.3 договору зазначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб - сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 договору).

У п. 3.7 договору сторонами обумовлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати.

Відповідно до п. 5.3 договору орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 10.1 договору його укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 14.05.2019 по 13.04.2022.

У п. 10.4 договору вказано, що у разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення строку цього договору, орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього договору.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця цей договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди.

На підставі наказу Міністерства освіти і науки України №1077 від 25.08.2020 Тернопільський національний економічний університет перейменовано у Західноукраїнський національний університет.

В матеріалах справи міститься статут Західноукраїнського національного університету в новій редакції (затверджений наказом Міністерства освіти і науки України №1430 від 24.12.2021), у п. 1.4 якого зазначено, що Західноукраїнський національний університет є правонаступником Тернопільського національного економічного університету.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, пунктів 125, 129, 130, 131 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483), Примірного договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820 (надалі - примірний договір), враховуючи заяву орендаря - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 28.01.2021 №26, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.01.2016 № 523448331, лист органу управління (Міністерства освіти і науки України) від 04.03.2021 № 1/11- 1489 (вх. від 17.03.2021 №07/00740), з метою приведення договору оренди до примірного договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820), шляхом викладення його в новій редакції 19.04.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (орендодавцем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору оренди №1399 від 14.05.2019 нерухомого майна, що належить до державної власності шляхом викладення його в новій редакції.

Оскільки умови правочину торкаються також прав і обов`язків позивача, його підписано і представником вже Західноукраїнського національного університету (як балансоутримувача орендованого майна).

У п. 4.1 розділу 1 «Змінювані умови договору» (надалі - умови) об`єктом оренди є частина нежитлових приміщень цокольного поверху будівлі студентського гуртожитку №2 загальною площею 455,6 кв.м. (позиції: тамбур (118-1) 2,7 кв.м.; хол (118-2) 44,2 кв.м.; роздягальня (118-3) - 15,3 кв.м.; умивальник (118-4) -10,4 кв.м.; туалет (118-5) -2,7 кв.м.; туалет (118-6) -2,5 кв.м.; зал (118-7) -179,5 кв.м.; кабінет (118-8) - 32,6 кв.м.; кухня (118-9) -132,5 кв.м.; мийка (118-10) -15,8 кв.м.; мийка (118-11) - 17,4 кв.м.), розміщених за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 5 розділу 1 «Змінювані умови договору» майно отримано орендарем в оренду шляхом продовження, без проведення аукціону, договору оренди державного майна №1399 від 14.05.2019.

Місячна орендна плата, визначена на підставі абз.4 ч.7 ст.18 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» за лютий 2021 року складає 8749,52 грн без ПДВ (п.9.1 розділу 1 «Змінювані умови договору»).

У п. 12 розділу 1 «Змінювані умови договору» зазначено, що строк дії договору складає до 13.05.2024.

У п. 16 розділу 1 «Змінювані умови договору» наведено співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору, а саме: балансоутримувачу 50% суми орендної плати; державному бюджету 50 % суми орендної плати.

У п. 3.1 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» зазначено, що орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

Орендна плата за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 розділу ІІ «Незмінювані умови договору»).

У п. 3.3 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» передбачено, що орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов, щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Відповідно до п. 3.4 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

У п. 3.9 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» сторонами обумовлено, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

В матеріалах справи містяться копії оформлених зі сторони позивача: -

- рахунку №13 від 10.06.2022 та акту №276 від 13.06.2022 наданих послуг на загальну суму 6428,46 грн, згідно якого орендна плата за травень 2022 року склала 5357,05 грн, ПДВ - 1071,41 грн;

- рахунку №14 від 11.07.2022 та акту №347 від 11.07.2022 наданих послуг на загальну суму 6627,74 грн, згідно якого орендна плата за червень 2022 року склала 5523,12 грн, ПДВ 1104,62 грн;

- рахунку №15 від 11.08.2022 та акту №403 від 19.08.2022 наданих послуг на загальну суму 6674,14 грн, згідно якого орендна плата за липень 2022 року склала 5561,78 грн, ПДВ 1112,36 грн;

- рахунку №16 від 12.09.2022 та акту №465 від 12.09.2022 наданих послуг на загальну суму 6747,55 грн, згідно якого орендна плата за серпень 2022 року склала 5622,96 грн, ПДВ 1124,59 грн.

Представником позивача в судовому засіданні 22.12.2022 зазначено, що 14.07.2022, 25.08.2022, а також 15.09.2022 позивачем рекомендованими листами направлялись на адресу відповідача акти наданих послуг за травень, червень, липень, серпень 2022 року, які отримані останнім відповідно 12.08.2022, 30.08.2022 та 19.09.2022 (копії рекомендованих листів містяться в матеріалах справи).

Зміст виставлених відповідачу рахунків та наявний у матеріалах справи розрахунок боргу орендної плати вказують на те, що орендна плата за окремі місяці обчислена як 50% зазначеної у рахунках суми орендної плати за попередній місяць (без ПДВ) помножена на індекс інфляції.

З огляду на проведений позивачем перерахунок сум орендної плати за час воєнного стану (в сторону її зменшення) за відповідачем рахується борг за травень - серпень 2022 року.

Західноукраїнським національним університетом у датованій 20.10.2022 довідці №126-11/1606 зазначено, що станом на 01.10.2022 борг відповідача по договору оренди №1399 від 14.05.2019 складає 14720,08 грн.

На час подання позову та прийняття судом рішення 50% орендної плати на користь третьої особи сплачено відповідачем повністю, інші 50 % плати на користь позивача відповідачем у 2022 році не вносились.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до cт. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.283 ГК України (в редакції на момент укладення спірного договору) зазначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст. 283 ГК України).

Приписами ч.1 ст.759 ЦК України (в редакції на момент укладення спірного договору) визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В силу положень ст.765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Судом встановлено, що 14.05.2019 між третьою особою та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна №1399, що належить до державної власності, який викладено у новій редакції договором про внесення змін та доповнень №1 від 19.04.2021.

Учасником правочину як балансоутримувач орендованого майна є позивач у справі.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 30 Господарського кодексу України. Також, у зв`язку із тим, що об`єктом оренди за договором оренди є державне майно, до спірних правовідносин, як спеціальні, підлягають до застосування правові норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна». До 01.02.2020 Закон діяв в редакції Закону №2269-XII від 10.04.1992 із змінами (надалі - Закон №2269-XII). Після 01.02.2020 Закон діє в редакції Закону №157-IX від 03.10.2019 (надалі - Закон №157-IX).

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-IX встановлено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Як вже зазначалось, в обґрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №1399 від 14.05.2019 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, в частині оплати 50% орендної плати за травень - серпень 2022 року.

Застосовуючи норми Закону, суд виходить з того, що згідно зі ст.58 Конституції України слід застосовувати норми закону, які діяли в період виникнення спірних правовідносин. За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене Закон №157-IX належить застосовувати до правовідносин сторін, які мали місце - після 01.02.2020.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч.1, ч.3, ч.4 ст. 17 Закону №157-IX).

Згідно п. 16 розділу 1 договору №1 від 19.04.2021 про внесення змін та доповнень до договору №1399 від 14.05.2019 співвідношення розподілу орендної плати складає: балансоутримувачу 50% суми орендної плати; державному бюджету 50 % суми орендної плати.

Положеннями договору №1 від 19.04.2021 про внесення змін та доповнень до договору №1399 від 14.05.2019, зокрема п.3.4 розділу ІІ встановлено, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Західноукраїнським національним університетом надано суду рахунки та акти наданих послуг, які виставлялись Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 по орендних платежах за травень серпень 2022 року.

А п.3.3 договору оренди у новій редакції передбачено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Вказаний термін був погоджений учасниками договору та справи та не змінювався ними у встановленому законом порядку.

Судом з`ясовано, що в порушення умов договору у новій редакції та приписів перелічених норм повної оплати орендної плати у строк визначений у 3.3 договору боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 14720,08 грн (3024,58 грн борг за травень 2022 року, 3866,18 грн борг за червень 2022 року, 3893,25 грн - борг за липень 2022 року, 3936,07 грн борг за серпень 2022 року).

Станом на час розгляду справи, строк оплати по орендних платежах є таким, що настав.

Доказів на підтвердження проведення повного розрахунку по орендній платі як у строк обумовлений у договорі, так і станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

Згідно ч.3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд звертає увагу на те, що умови п. 3.3 договору не містять прив`язки зміни строку сплати орендних платежів по відношенню до моменту отримання рахунків відповідачем. За твердженням третьої особи (орендодавця) у відповідача відсутній борг з орендної плати перед Державним бюджетом України за наведений у позові період часу. ФОП ОСОБА_1 , як орендар, сплачував до бюджету 50% вартості орендної плати, погодившись з визначенням цієї суми та порядком її обчислення.

В той же час недобросовісно (без зазначення поважних причин) не перерахував інші 50% орендної плати позивачу (балансоутримувачу). В тому числі і після отримання рахунків.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі №914/3587/14 наведено правовий висновок, відповідно до якого сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Представником позивача в судовому засіданні 22.12.2022 стверджено про відсутність факту проведення реорганізації Тернопільського національного економічного університету. Ним зазначено про проведення зміни найменування останнього у Західноукраїнський національний університет відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №1077 від 25.08.2020.

З огляду на зміст п. 1.4 статуту Західноукраїнського національного університету в новій редакції (затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №1430 від 24.12.2021) Західноукраїнський національний університет є правонаступником Тернопільського національного економічного університету.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 14720,08 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані та не спростовані у встановленому законом порядку відповідачем.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача передбачену п.3.9 договору в новій редакції пеню в сумі 1289,07 грн.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

За змістом ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми - неустойки, штрафу, пені, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 (з наступними змінами), регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.9 розділу ІІ договору у новій редакції сторонами обумовлено, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом проведено перерахунок заявленої до стягнення суми пені. Згідно проведеного перерахунку, враховуючи обумовлений п. 3.3 договору строк оплати, граничні строки нарахувань та суми, на які здійснювались нарахування, встановлено, що нарахування пені в сумі 1289,07 грн є правомірним (проведений судом перерахунок міститься в матеріалах справи). А позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Протягом усього слухання справи судова кореспонденція надсилалась відповідачу за адресою, що містилась у Витязі з Єдиного державного реєстру, знаходження за якою ФОП ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні 22.12.2022 його представник.

Проте, як станом на 01.12.2022, так і на 22.12.2022 відповідач (його представник) не надав суду відзиву на позов, в якому б виклав би свої заперечення на позов щодо обставин справи.

За змістом ч.4 ст. 165 ГПК України відповідач позбавляється права заперечувати проти обставин справи, якщо його незгода не викладена у відзиві.

За таких обставин, позовні вимоги Західноукраїнського національного університету підлягають до задоволення в повному обсязі, шляхом стягнення із Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 14720,08 грн боргу та 1289,07 грн пені.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Західноукраїнського національного університету (вул. Львівська, 11, м. Тернопіль, 46009, ідентифікаційний код 33680120) 14720 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн 08 коп. боргу, 1289 (одну тисячу двісті вісімдесят дев`ять) грн 07 коп. пені, 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 23 грудня 2022 року.

Суддя І.П. Шумський