ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Cправа № 910/5499/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд", 01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, будинок 13-15, ідентифікаційний код юридичної особи 43084780

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент", 21005, Вінницька обл., місто Вінниця(з), "Поділля" район(з), б.Свободи, будинок 1, квартира 2, ідентифікаційний код юридичної особи 42829021

про стягнення 205 364,14 гривень

за участю представників:

від позивача - Серебрякова Л.Ю., у порядку самопредставництва (у режимі відеоконференції);

від відповідача - адвокат Кравчук М.О., згідно ордеру

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" про стягнення авансового платежу у розмірі 205364,14 гривень у зв`язку з невиконанням договору підряду № 081221 від 08.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 № 910/5499/22 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" про стягнення 205364,14 гривень з доданими до неї документами передано за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

22.07.2022 позовні матеріали у справі № 910/5499/22 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 року справу № 910/5499/22 розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою суду від 27.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5499/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.08.2022 року о 10:00 год.

25.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив № б/н від 24.08.2022 (вх. № 01-34/6983/22 від 25.08.2022) у якому останній проти позову заперечує з підстав зазначених у ньому, у задоволенні позову просить відмовити.

На визначену судом дату у судове засідання з`явились представники обох сторін.

Судом оголошено про надходження відзиву до суду та з`ясовано думку представників сторін щодо його долучення до матеріалів справи.

Представник позивача зазначив, що відзиву позивач не отримував та клопотав про оголошення перерви у підготовчому засіданні для надання можливості ознайомитись із відзивом та подати до суду обгрунтовану відповідь на відзив.

Представник відповідача клопотав про долучення відзиву до матеріалів справи, проти оголошення перерви у підготовчому засіданні не заперечив.

У судовому засіданні 25.08.2022 суд постановив ухвали про відкладення розгляду питання щодо долучення відзиву до матеріалів справи, оголошення перерви у підготовчому засіданні до 13.09.2022 о 14:30 год., які занесені до протоколу судового засідання.

06.09.2022 від позивача на електронну адресу суду та 09.09.2022 на поштову адресу суду надійшло клопотання № 0609/2022-1 від 06.09.2022 року у якому останній зазначає, що відзив на позовну заяву отримано ним від відповідача 06.09.2022 року. Оскільки сторонам встановлено строк на подання до суду відповіді на відзив та заперечення щодо відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня їх отримання у судовому засіданні 13.09.2022 не можуть бути вирішені питання визначені статтею 182 Господарського процесуального кодексу України, а тому позивач просить відкласти розгляд справи № 910/5499/22.

12.09.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 08.09.2022 (вх. № 01-34/7598/22 від 12.09.2022).

12.09.2022 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 12.09.2022 (вх. № 01-34/7619/22 від 12.09.2022) про призначення будівельно-технічної експертизи.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судовому засіданні 25.08.2022.

У судовому засіданні 13.09.2022 суд оголосив документи, які надійшли до суду від сторін по справі та з`ясував думку представника відповідача щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача клопотав про долучення відзиву до матеріалів справи, проти долучення відповіді на відзив та відкладення розгляду справи не заперечив. Також заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання для підготовки заперечень.

За наслідками судового засідання, з метою забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, рівності, змагальності сторін, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 13.09.2022 року суд постановив ухвали про долучення відзиву, відповіді на відзив до матеріалів справи, відкладення розгляду клопотання про призначення експертизи, відкладення підготовчого засідання у справі № 910/5499/22 на 23.09.2022 року о 10:30, які занесено до протоколу судового засідання.

15.09.2022 до суду від представника відповідача надійшли заперечення № б/н від 15.09.2022 (вх. № 01-34/7776/22 від 15.09.2022).

На визначену судом дату 23.09.2022 у судове засідання з`явились представники обох сторін.

Представник відповідача підтримав подане до суду клопотання № б/н від 12.09.2022 про призначення будівельно-технічної експертизи, просив його задовольнити.

Представник позивача усно заперечив щодо задоволення клопотання про призначення експертизи.

У судовому засідання судом з`ясовано думку представників сторін щодо відкладення розгляду клопотання про призначення експертизи для надання суду позивачем письмових обгрунтуваних пояснень щодо клопотання про призначення судової експертизи. Також судом з`ясовано думку представників сторін щодо продовження строку підготовчого провадження.

Представник відповідача заперечив щодо відкладення розгляду клопотання про призначення експертизи та щодо продовження строку підготовчого провадження.

Представник позивача проти відкладення розгляду клопотання про призначення експертизи та продовження підготовчого провадження не заперечив.

У судовому засіданні 23.09.2022 року суд постановив ухвали про долучення заперечення відповідача на відповідь на відзив до матеріалів справи, відкладення розгляду клопотання про призначення експертизи, продовження строку підготовчого провадження з ініціативи суду на 30 днів та про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 910/5499/22 до 14.10.2022 року об 11:00, які занесено до протоколу судового засідання.

23.09.2022 до суду надійшов заявлений представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" адвокатом Кравчук О.М. відвід № б/н від 23.09.2022 (вх. № 01-47/12/2022 від 23.09.2022) судді Шамшуріної М.В. у справі № 910/5499/22.

Ухвалою суду від 26.09.2022 заяву б/н від 23.09.2022 (вх. № 01-47/12/2022 від 23.09.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" про відвід судді Шамшуріної М.В. від розгляду справи № 910/5499/22 визнано необґрунтованою та передано матеріали справи № 910/5499/22 для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 вказану заяву передано на розгляд судді Лабунській Т.І.

Ухвалою від 29.09.2022 суддею Лабунською Т.І. прийнято до провадження справу № 910/5499/22 в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" про відвід та відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" б/н від 23.09.2022 (вх. № 01-47/12/2022 від 23.09.2022) про відвід судді Шамшуріної М.В. від розгляду справи № 910/5499/22.

04.10.2022 до суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання про призначення експертизи № б/н від 29.09.2022 (вх. № 01-34/8341/22 від 04.10.2022).

На визначену судом дату 14.10.2022 у судове засідання з`явились представники обох сторін.

У судовому засіданні судом оголошено документи які надійшли до суду по справі та з`ясовано обсяг поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень щодо заявленого клопотання про призначення експертизи.

З огляду на відсутність у матеріалах справи всіх необхідних документів для вирішення по суті заявленого клопотання про призначення експертизи, суд ухвалив витребувати у позивача та відповідача до наступного судового засідання оригінал та належним чином засвідчену копію договору підряду №081221 від 08.12.2021 р., додатки до нього та додаткові угоди у разі їх укладення, а також проектно-кошторисну та виконавчу документацію на роботи, що є предметом цього договору підряду та відклав розгляд клопотання про призначення експертизи до наступного судового засідання.

У судовому засіданні 14.10.2022 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 27.10.2022 о 15:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

20.10.2022 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 20.10.2022 (вх. № 01-34/8835/22 від 20.10.2022) про долучення документів до матеріалів справи.

27.10.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява № б/н від 27.10.2022 (вх. № 01-34/9072/22 від 27.10.2022) про відкладення судового розгляду на іншу дату.

На визначену судом дату 27.10.2022 у судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у судовому засіданні 14.10.2022.

Суд оголосив документи які надійшли до суду по справі та з`ясував думку представника позивача щодо заявленого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, щодо відкладення підготовчого засідання не заперечив.

У судовому засіданні суд постановив ухвали про долучення доказів до матеріалів справи, задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, зобов`язання позивача надати суду усі докази щодо спірних правовідносин та відображення спірних господарських операцій в обліку підприємства, відкладення підготовчого засідання на 10.11.2022 о 14:30 год., які занесено до протоколу судового засідання.

28.10.2022 до суду від позивача надійшли письмові пояснення № б/н від 21.10.2022 (вх. № 01-34/9090/22 від 28.10.2022) з додатками на виконання вимог ухвали суду від 14.10.2022.

На визначену судом дату 10.11.2022 у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

Суд оголосив документи по справі, які надійшли до суду від сторін та ухвалив залучити подані сторонами документи до матеріалів справи.

Представник відповідача підтримав подане до суду клопотання № б/н від 12.09.2022 про призначення будівельно-технічної експертизи, просив його задовольнити.

Представник позивача щодо задоволення клопотання про призначення експертизи заперечив.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про призначення експертизи, суд керуючись вимогами статей 98, 99 ГПК України дійшов висновку про відсутність достатніх обгрунтованих підстав для призначення судової експертизи у справі № 910/5499/22 та постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача № б/н від 12.09.2022 (вх. № 01-34/7619/22 від 12.09.2022) про призначення будівельно-технічної експертизи, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 10.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 910/5499/22, призначено справу № 910/5499/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 08.12.2022 о 14:30 год.

14.11.2022 до суду від позивача надійшло клопотання № б/н від 08.11.2022 (вх. № 01-34/9670/22 від 14.11.2022) про прийняття та долучення доказів до матеріалів справи.

На визначену судом дату 08.12.2022 у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволення позову просив відмовити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 08.12.2022 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" про стягнення авансового платежу у розмірі 205 364, 14 гривень за договором підряду № 081221 від 08 грудня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно укладеного договору підряду № 081221 від 08 грудня 2021 року позивач перерахував відповідачу авансовий платіж (попередню оплату) у сумі 205 364, 14 гривень, однак відповідач не приступив до виконання робіт та не повернув отриману суму авансового платежу.

У відзиві на позов відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначив, що між сторонами дійсно було укладено договір підряду №081221 від 08 грудня 2021 року.

10.12.2021 позивачем були перераховані кошти в розмірі 205 364,14 гривень, за які відповідачем придбані будівельні матеріали для виконання робіт, що підтверджується видатковими накладними №3258 від 03.12.2021, №І В14 від 23.10.2021, №КВ08 від 07.07.2021, податковою накладною №2616 від 14.12.2021, податковою накладною №109 від 29.12.2021.

Відповідач зазначив, що згідно накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів ТПД00000453 від 29.12.2021 для проведення робіт на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» за адресою по вул. Василя Стуса, 35- 37 у Святошинському районі м. Києва згідно з договором №081221 від 08 грудня 2021 року відпущено товарів на суму 205 364,14 гривень.

Таким чином, на думку відповідача, має місце виконання договору підряду та повне задіяння коштів перерахованих позивачем.

Відповідач стверджує, що ТОВ «Тонус-плюс Девелопмент» були виконані роботи та складено акт приймання-здачі робіт №12 від 20.07.2022, який надісланий позивачу цінним листом, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №207 від 20.07.2022, позивачем акт не підписано, претензій до виконаних робіт не пред`явлено.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем робіт за договором підряду 05 травня 2022 року позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору разом з вимогою повернути сплачений авансовий платіж у розмірі 205 364, 14 гривень. Відповідач відповіді на повідомлення не надав, щодо розірвання договору не заперечував, кошти не повернув.

Позивач стверджує, що лист в якому позивач здійснив відмову від договору є правочином, що спрямований на припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16.

Позивач зазначає, що відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу.

Твердження відповідача про використання коштів авансового платежу позивач заперечив з підстав не підтвердження належними та допустимими доказами.

Позивач зазначив, що не отримував жодних матеріалів від відповідача та не має інформації щодо переміщення матеріалів від відповідача на об`єкт будівництва. З огляду на те, що роботи є невиконаними відповідач не використовував жодних матеріалів.

Враховуючи викладене у відповіді на відзив, позивач вважає, що позовна вимога про стягнення авансового платежу у розмірі 205 364,14 гривень у зв`язку з невиконанням договору відповідачем є обгрунтованою, законною та правомірною.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки за укладеним договором підряду такий спосіб захисту як повернення попередньої оплати (авансу) законом не передбачено, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

08.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" (далі - генпідрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" (далі - підрядник, відповідач) укладено договір підряду № 081221 (далі - договір), згідно пункту 1.1. якого підрядник взяв на себе зобов`язання своїми або залученими силами і засобами на свій ризик виконати комплекс робіт по улаштуванню покрівлі (надалі - роботи), на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу на вул. Василя Стуса. 35-37 у Святошинському районі м. Києва», (науково-учбового центру, 6й поверх), відповідно до Додатку №1 (Договірна ціна) до цього договору, вимог проектної документації, проекту виконання робіт, державних будівельних норм України та умов цього договору, у визначені цим договором строки та передати виконані роботи генпідряднику, а генпідрядник взяв на себе зобов`язання надати підряднику фронт робіт, а також прийняти і оплатити якісно виконані роботи у порядку та умовах визначених цим договором (т.2 арк. спр.23-27).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що ціна договору визначається на підставі узгодженої сторонами твердої договірної ціни, що є невід`ємною частиною договору (Додаток № 1).

Положеннями пункту 3.1. договору сторони погодили, що підрядник зобов`язаний розпочати роботи на об`єкті не пізніше ніж на наступний день після отримання авансового платежу в розмірі 205 364,14 гривень (двісті п`ять тисяч триста шістдесят чотири гривні) 14 копійок, у тому числі ПДВ-20% - 34 227,35 гривень від генпідрядника, який сплачується на придбання матеріалів необхідних для виконання робіт за цим договором.

Строк виконання робіт становить 30 робочих днів з дати перерахування генпідрядником авансового платежу.

Згідно пункту 3.4. договору датою завершення робіт вважається дата їх прийняття генпідрядником та підписання сторонами кінцевого Акту приймання-здачі робіт. Виконавча та інша документація, передбачена чинним законодавством України, передається підрядником до підписання останнього в часі Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Генпідрядник приймає виконані належним чином підрядником роботи, шляхом підписання протягом 5 - ти робочих днів з дати отримання наданих підрядником Акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат форми КБ-3, які підтверджують фактично виконані підрядником обсяги робіт та їх вартість (пункт 4.4. договору).

Відповідно до пункту 7.1. договору роботи виконуються силами та обладнанням підрядника, з використанням власних матеріалів, або наданих генпідрядник (якщо таке матиме місце за домовленістю сторін), якщо інше не погоджено сторонами генпідрядник несе відповідальність за якість наданих ним матеріалів, обладнання та за надання матеріалів, обтяжених правами третіх осіб.

Згідно з пунктом 13.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення печатками сторін та діє до моменту повного виконання сторонами покладених на них зобов`язань згідно цього договору та додатків до нього, а в частині гарантійних зобов`язань впродовж всього гарантійного терміну.

Згідно пункту 15.4. договору дострокове розірвання договору може мати місце та згодою сторін або на підставах, передбачених даним договором та або чинним законодавством України, з відшкодуванням понесених збитків.

Пунктом 15.5. договору сторони погодили, що генпідрядник має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом надіслання підряднику письмового повідомлення про розірвання договору, не менше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору зокрема якщо підрядник не виконує свої обов`язки за даним договором та або допускає прострочення строку виконання робіт, передбаченого п. 4 1. договору на 7 (сім) та більше календарних днів.

В цьому випадках договір вважається розірваним з дати зазначеної у повідомленні, або на 15 (п`ятнадцятий) календарний день з дати направлення підряднику відповідного повідомлення генпідрядником з описом вкладення.

Для встановлення обставини укладення та підписання сторонами договору підряду, суд зобов`язав учасників справи надати оригінал укладеного договору, додатки до нього та додаткові угоди в разі їх укладення.

На виконання вимог суду представники сторін оригінал договору з додатком не надали з підстав його втрати та пояснили, що спірний договір підряду укладався між сторонами у письмовій формі.

Відповідач стверджував, що ним було підписано два примірники договору, які були направлені для підписання позивачу, окрім того скановану копію підписаного з боку відповідача договору було направлено позивачу засобами електронного зв`язку.

Під час розгляду справи позивачем було подано суду скановану копію договору підряду (т.2 арк. спр. 23-27), підписану уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплено печатками позивача та відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приймаючи до уваги, що обставина укладення сторонами договору підряду від 08.12.2021 року № 081221 сторонами не заперечується та визнається, між сторонами відсутні суперечності щодо предмету та змісту укладеного договору, суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 75 статті ГПК України, дійшов висновку, що обставина укладення між сторонами спірного договору є доведеною.

10 грудня 2021 року на підставі платіжного доручення № 4654 позивачем перераховано на користь відповідача 205364,14 гривень із призначенням платежу «оплата за роботи по встановленню згідно договору № 081221 від 08.12.2021 р.» (т.1 арк. спр. 8).

Судом також встановлено, що на підтвердження відображення у податковому обліку позивача спірних господарських операцій за договором підряду позивачем надано податкову накладну № 242 від 10.12.2021 року у якій відображена попередня оплати за договором в сумі 205 364,14 гривень (т. 1 ар. спр. 180-181).

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року вказана сума відображена у складі податкового кредиту позивача за звітний місяць - грудень 2021 року (т. 2 арк. спр. 35-37).

У заявах по суті спору та поясненнях позивачем зазначено, що зазначений платіж було перераховано відповідачу згідно пункту 3.1. договору в якості авансового платежу.

Відповідач у заявах по суті спору та поясненнях не заперечував даної обставини та підтвердив, що кошти в сумі 205 364,14 гривень отримані від позивача в якості авансового платежу (попередньої оплати) на придбання матеріалів необхідних для виконання робіт за цим договором.

У зв`язку із невиконанням підрядником взятих на себе зобов`язань за договором, позивачем на адресу відповідача направлена вимога від 05.05.2022 року № 0505/2022-1 про повернення авансового платежу за договором підряду № 081221 від 08.12.2021 року (т.1 арк.спр. 4-7).

У зазначеній вимозі позивач зазначив, що з урахуванням строку виконання робіт відповідач мав виконати роботи до 26 січня 2022 року включно, проте станом на 05.05.2022 року роботи за договором не виконані, акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, які підтверджують фактично виконані підрядником обсяги робіт та їх вартість між сторонами не підписані.

Факт направлення вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується, описом вкладення у цінний лист № 284 від 15.12.2021 р. (т.1 ар.спр 6-7), та листом відповідача від 18.07.2022 року № 07-18/2922-1 наявним у матеріалах справи (т.1 арк. спр. 96-97).

Посилаючись на пункти 15.4, 15.5. договору позивач повідомив про розірвання договору на тій підставі, що підрядник не виконав свої обов`язки у строк визначений договором на 7 та більше календарних днів та просив повернути авансовий платіж в сумі 205 364,14 гривень.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач роботи за договором не виконав, отриману за договором суму попередньої оплати (авансу) не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення суми авансового платежу у примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення 205 364,14 гривень авансового платежу у зв`язку із невиконанням договору підряду № 081221 від 08.12.2021 року.

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах цієї справи позовних вимог, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарю вання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 цього Кодексу).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 081221 від 08.12.2021 року є договором будівельного підряду, до регулювання правовідносин якого застосовуються відповідні положення глави 61 ЦК України (підряд) та положення параграфу 3 - будівельний підряд.

Згідно статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Приписами статті 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У розумінні наведеної норми закону основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу.

Така правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18, від 31.05.2022 у справі № 910/4235/20.

Судом встановлено, що зобов`язанням підрядника за договором є виконання передбачених у пункті 1.1 договору робіт по улаштуванню покрівлі на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу на вул. Василя Стуса 35-37 у Святошинському районі м. Києва», (науково-учбового центру, 6й поверх).

Частиною 1 статті 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями пункту 3.1. договору передбачено, що строк виконання робіт становить 30 робочих днів з дати перерахування генпідрядником авансового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що авансовий платіж перераховано підряднику 10 грудня 2021 року, таким чином роботи за договором підрядник зобов`язаний був виконати до 26 січня 2022 року включно.

Згідно частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що у строк передбачений договором підряду до 26.01.2022 року включно роботи по улаштуванню покрівлі на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу на вул. Василя Стуса. 35-37 у Святошинському районі м. Києва», (науково-учбового центру, 6й поверх) підрядником виконані не були, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 3.4. договору датою завершення робіт вважається дата їх прийняття генпідрядником та підписання сторонами кінцевого акту приймання-здачі робіт. Виконавча та інша документація, передбачена чинним законодавством України, передається підрядником до підписання останнього в часі Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Умовами пункту 4.4. договору сторони погодили, що генпідрядник приймає виконані належним чином підрядником роботи, шляхом підписання протягом 5 - ти робочих днів з дати отримання наданих підрядником Акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат форми КБ-3, які підтверджують фактично виконані підрядником обсяги робіт та їх вартість.

Водночас, акту приймання виконаних робіт за формою №КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3, що підтверджують виконання у повному обсязі передбачених договором робіт станом на дату закінчення строку виконання робіт та на час вирішення справи матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що додаткова угода щодо зміни строку виконання робіт між сторонами за договором не укладалася, письмового погодження генпідрядника на виконання робіт поза межами строку визначеного договором матеріали справи також не містять.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 15.5. договору сторони погодили, що генпідрядник має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом надіслання підряднику письмового повідомлення про розірвання договору, не менше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору, зокрема якщо підрядник не виконує свої обов`язки за даним договором та або допускає прострочення строку виконання робіт, передбаченого п. 4 1. договору на 7 (сім) та більше календарних днів.

В цьому випадках договір вважається розірваним з дати зазначеної у повідомленні, або на 15 (п`ятнадцятий) календарний день з дати направлення підряднику відповідного повідомлення генпідрядником з описом вкладення.

Як встановлено судом, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач 05.05.2022 року на адресу відповідача направив вимогу № 0505/2022-1 про повернення авансового платежу за договором підряду № 081221 від 08.12.2021 року.

У зазначеній вимозі позивач посилаючись на пункти 15.4, 15.5. договору повідомив відповідача про розірвання договору з огляду на прострочення строку виконання робіт, передбаченого п. 4.1. договору та просив повернути авансовий платіж в сумі 205 364,14 гривень.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що підстави для повернення авансового платежу відсутні, оскільки відповідачем на суму отриманого авансового платежу були придбані будівельні матеріали для виконання робіт, використання яких підтверджує накладна - вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № ТПД00000453 від 29.12.2021 для проведення робіт на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» за адресою по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва згідно з договором №081221 від 08 грудня 2021 року.

Відповідач також стверджує, що передбачені договором роботи були виконані частково, що підтверджує акт приймання-здачі робіт №12 від 20.07.2022, який надісланий позивачу цінним листом, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №207 від 20.07.2022, проте позивачем акт не підписано, претензій до виконаних робіт не пред`явлено.

З урахуванням обставин справи та доказів, що були досліджені судом, наведені відповідачем доводи суд оцінює критично з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підтвердження придбання матеріалів та повного використання авансового платежу відповідачем до відзиву на позов подано видаткові накладні №3258 від 03.12.2021, №І В14 від 23.10.2021, №КВ08 від 07.07.2021, податкові накладні №2616 від 14.12.2021, №109 від 29.12.2021.

Разом з тим, із змісту наданих відповідачем видаткових накладних вбачається, що товар, який зазначено у цих видаткових накладних отримано відповідачем від третіх осіб 07.07.2021, 23.10.2021, 03.12.2021, тобто до укладення 08.12.2021 року договору підряду з позивачем.

У свою чергу, податкова накладна № 2616 від 14.12.2021 виписана ТОВ «Перший дім» та податкова накладна № 109 від 29.12.2021 виписана ТОВ «Трейд Буд Альянс» за відсутності первинних документів, що підтверджують факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи до іншої та які були підставою для здійснення господарської операції і оформлення цих податкових накладних не можуть підтверджувати обставини придбання відповідачем матеріалів на виконання договору підряду укладеного з позивачем.

Суд також критично оцінює твердження відповідача, що використання придбаних матеріалів підтверджує накладна - вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № ТПД00000453 від 29.12.2021 для проведення робіт на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» за адресою по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва згідно з договором №081221 від 08 грудня 2021 року.

Так, із матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації відповідача та відповідно місцем здійснення господарської діяльності є місто Вінниця. Водночас місцем виконання робіт, що є предметом договору підряду є об`єкт «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» за адресою по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва.

Накладна - вимога засвідчує передачу та внутрішнє переміщення зазначених в ній матеріальних цінностей від однієї підзвітної особи відповідача до іншої, проте не є документом, що достеменно підтверджує транспортування, передачу та використання цих матеріальних цінностей на об`єкті будівництва.

Суд також враховує, що відповідно до пункту 7.5. договору підряду будівельне обладнання підрядника, що знаходиться на території об`єкта охороняється генпідрядником на підставі відповідних записів журналу передачі обладнання під охорону, проте доказів передачі цих матеріалів під охорону генпідрядника та вчинення відповідних записів у журналі передачі обладнання під охорону матеріали справи не містять.

Суд також критично оцінює твердження відповідача про часткове виконання робіт за договором зважаючи на таке.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) Акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в); 2) Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-3).

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Отже, акти та довідки (КБ-2, КБ-3) є первинними документами, в яких має чітко вбачатись на виконання якого саме правочину вони складені та виконання яких саме підрядних робіт, їх вартість, здійснені витрати, у тому числі в частині підсумкової та локальної відомості використаних ресурсів вони підтверджують.

У розділі договору підряду «Визначення окремих термінів договору» сторони передбачили, що акт виконаних робіт - двосторонній документ та встановленою формою, прийнятою сторонами, який посвідчує виконання підрядником та прийняття генпідрядником робіт (етапів робіт) за обсягами та розрахунковою вартістю, відповідно до договірної ціни.

Як уже було зазначено, положеннями пункту 4.4. договору сторони погодили, що генпідрядник приймає виконані належним чином підрядником роботи, шляхом підписання протягом 5 - ти робочих днів з дати отримання наданих підрядником Акту приймання виконаних будівельних робіт за формою форми КБ-2в і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат за формою форми КБ-3, які підтверджують фактично виконані підрядником обсяги робіт та їх вартість.

Відповідач обґрунтовуючи обставину часткового виконання робіт за договором підряду зазначає, що ця обставина підтверджується актом здачі - приймання робіт (надання послуг) № 12 від 20.07.2022 року на виконання робіт - улаштування покрівлі на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» на вул. Василя Стуса, 35-37 (6 поверх) на суму 52 053, 83 гривень, який було направлено позивачу (т.1 арк.спр.42-43) та податковою накладною від 20.07.2022 № 28 на суму 31 953, 37 гривень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Судом встановлено, що підписаний з боку відповідача акт здачі - приймання робіт (надання послуг) № 12 від 20.07.2022 року містить лише загальне посилання на виконання робіт з улаштування покрівлі на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» на вул. Василя Стуса, 35-37 (6 поверх), без конкретизації обсягу та виду виконаних робіт на суму 52 053, 83 гривень.

Зазначений акт також не відповідає вимогам договору підряду щодо форми Акту приймання виконаних будівельних робіт за формою форми КБ-2в та не підтверджений Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат за формою форми КБ-3 щодо фактично виконаних підрядником обсягів робіт та їх вартості як це передбачено умовами договору підряду.

На підтвердження часткового виконання робіт згідно складеного акту здачі - приймання робіт (надання послуг) № 12 від 20.07.2022 року відповідачем подано суду податкову накладну від 20.07.2022 № 28 на суму 31 953, 37 гривень (т. 1 арк. спр.178-179).

Дослідивши вказану податкову накладну судом встановлено, що зазначена податкова накладна складена на суму 31 953, 37 гривень та у графі "опис (номенклатура) товарів/послуг продавця зазначена послуга "улаштування покрівлі (парапетів) на об`єкті «Будівництво науково - учбового центру з гуртожитком готельного типу» на вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошиському районі м. Києва (науково-учбового центру)".

Водночас, вказана у податковій накладній послуга не відповідає предмету укладеного сторонами договору та сума, яка зазначена у податковій накладній і опис послуги не відповідають змісту акту здачі - приймання робіт (надання послуг) № 12 від 20.07.2022, який є підставою для складення податкової накладної.

У свою чергу твердження відповідача, що позивач у строк визначений договором не підписав вказаний акт та не висловив своїх заперечень спростовується матеріалами справи.

Так, у матеріалах справи міститься лист позивача від 26.07.2022 року № 2607/2022-1 адресований відповідачу з доказами направлення, у якому позивач повідомив, що відмовляється від підписання акту здачі - приймання робіт № 12 від 20 липня 2022 року та приймання робіт, зазначених у акті з огляду на те, що роботи не виконувалися та відповідачу ще 05.05.2022 року було направлено повідомлення про розірвання договору у зв`язку із невиконанням робіт за договором.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належними і допустимими доказами використання одержаної попередньої оплати є підписані сторонами форми №КБ-2в і №КБ-3, які в матеріалах справи відсутні. Дана обставина відповідачем не спростована.

Наведена правова позиція щодо належності доказів, які б підтверджували факт використання попередньої оплати за договором підряду, у подібних правовідносинах була викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №922/1119/18, від 07.12.2018 у справі №910/23196/17, від 17.05.2018 у справі №910/13832/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

Доказів повернення позивачу суми попередньої оплати матеріали справи також не містять.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що роботи за договором підряду мали бути виконані до 26.01.2022 року, проте у передбачений договором строк результат виконання робіт позивачу не передано, у зв`язку з чим розірвання позивачем договору відповідає умовам договору та чинному законодавству.

З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що доказами, які містяться у матеріалах справи доведено укладення між сторонами договору підряду № 081221 від 08.12.2021 року, перерахування позивачем на користь відповідача авансового платежу (попередньої оплати) за договором в сумі 205 364,14 гривень, невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строк визначений договором, направлення позивачем відповідачу повідомлення про розірвання договору у зв`язку із невиконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання у строк визначений договором, не повернення відповідачем отриманого авансу, у свою чергу доводи відповідача про освоєння у повному обсязі авансового платежу на придбання матеріалів, їх переміщення та використання на об`єкті будівництва, а також часткове виконання робіт на суму 52 053,83 гривень не доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього.

За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Згідно з частиною 2 статті 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 2 статті 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом, позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором підряду від 08.12.2021 року в якості правової підстави позову посилався, зокрема, на положення статей 530, 570, ч. 2 статті 849 ЦК України.

У відповіді на відзив на позов позивач зазначив, що відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу.

Положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом спору є об`єкт спірних взаємовідносин щодо яких виник спір між позивачем та відповідачем, певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

У цій справі предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення авансового платежу за договором підряду у зв`язку з односторонньою відмовою від цього договору.

Положеннями частин першої, третьої статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Враховуючи наслідки розірвання договору підряду та той факт, що підстава, на якій відповідач отримав аванс відпала, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму грошових коштів, сплачених позивачем в якості авансового платежу за договором підряду на підставі статті 1212 ЦК України.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення саме суд вирішує яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу судів, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України є підставою для задоволення вимоги про повернення авансового платежу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статті 849 ЦК України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі №910/13332/17, від 14.06.2018 у справі №912/2709/17, від 15.02.2019 у справі №910/21154/17, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16, від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20, від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18, 24.11.2021 року у справі № 910/17235/20.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення авансового платежу у розмірі 205 364,14 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 781 від 24.06.2022 року сплачено судовий збір у розмірі 3080,46 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у сумі 3080,46 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" (21005, Вінницька обл., місто Вінниця(з), "Поділля" район(з), б.Свободи, будинок 1, квартира 2, ідентифікаційний код юридичної особи 42829021) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" (01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, будинок 13-15, ідентифікаційний код юридичної особи 43084780) грошові кошти у розмірі 205 364,14 гривень (двісті п`ять тисяч триста шістдесят чотири гривні 14 копійок) та 3 080,46 гривень (три тисячі вісімдесят гривень 46 копійок) витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1, представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено та підписано 19 грудня 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 21014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 13-15, поверх 8; ІНФОРМАЦІЯ_3;

3 - відповідачу, 21005, Вінницька обл., м. Вінниця(з), "Поділля" район(з), б. Свободи, буд.1, кв. 2; ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.