ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/18384/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Уркевича В.Ю., Краснова Є.В.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 (колегія суддів: Ходаківська І.П. - головуючий, Корсак В.А., Владимиренко С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто»

про стягнення заборгованості

за участю:

позивача: Шагірманов Д.О. (адвокат)

відповідача: Марченко М.І. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» (далі - ТОВ «Блок Майстер Україна»), звернувшись з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» (далі - ТОВ «БК Реддіто») просило стягнути заборгованість у розмірі (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1 460 034,78 грн.

1.2 Позов обґрунтовано тим, що відповідач порушив умови договору підряду від 13.03.2020 № 03/20 (далі - Договір) в частині повної оплати виконаних позивачем робіт.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1 Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

2.2 Останнім рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 (суддя Нечай О.В.) в позові відмовлено.

2.3 Судове рішення мотивоване тим, що підписані позивачем в односторонньому порядку та направлені відповідачу акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року не породжують у відповідача обов`язок з оплати зазначених у них робіт, оскільки позивач не довів, що вказані роботи були належно та відповідно до умов Договору ним виконані.

2.4 Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 це рішення Господарського суду міста Києва скасовано в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 194 174,36 грн. заборгованості і ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову: стягнуто з відповідача на користь позивача 194 174,36 грн. заборгованості. В іншій частині зазначене рішення залишено без змін.

2.5 Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовився від підписання спірних актів за жовтень 2020 року на загальну суму 1 668 514,01 грн., така відмова від прийняття фактично виконаних позивачем робіт за Договором є необґрунтованою, що дає підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача по Договору в сумі 194 174,36 грн., яка є різницею між сумою переплати та загальною сумою, на яку фактично виконано роботи.

3.1 Короткий зміст касаційних скарг та позиція учасників справи

3.2 У касаційній скарзі позивач просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Блок Майстер Україна» скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до зазначеного суду.

3.3 На обґрунтування касаційної скарги позивач посилається (з урахуванням заяви про усунення недоліків) на те, що суд неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права. Заявник касаційної скарги вважає, що апеляційний суд не врахував правових висновків, які викладено у постановах Верховного Суду від 16.09.2019 у справі № 921/254/18 та від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

3.4 Також, за твердженням позивача, суд не дослідив зібрані у справі докази, що є підставою для часткового скасування оскаржуваного судового рішення згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

3.5 У касаційній скарзі відповідач просить зазначену постанову Північного апеляційного господарського суду скасувати повністю, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 залишити в силі. Заявник касаційної скарги вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

3.6 Позивач у відзиві на касаційну скаргу відповідача заперечує викладені в ній доводи і просить касаційне провадження, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України закрити, а в іншій частині касаційну скаргу залишити без задоволення.

3.7 Водночас, як вбачається з ухвали Верховного Суду від 21.11.2022, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача відкрите з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, а тому відзив на касаційну скаргу відповідача ураховується лише у відповідній частині.

3.8 Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача просить постанову Північного апеляційного господарського суду скасувати, залишивши в силі рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022.

3.9 Отже, оскільки поданий відповідачем відзив не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги позивача, а за своєю суттю є доповненням власної касаційної скарги, яке (доповнення) подане з порушенням строку, визначеного частиною першою статті 288 ГПК України, вказаний відзив залишається без розгляду.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що між ТОВ «БК Реддіто» (замовник) і Старокостянтинівською філією ТОВ «Блок Майстер Україна» (підрядник) був укладений Договір, за умовами якого підрядник зобов`язався за завданням та за кошти замовника і матеріалів підрядника власними та залученими силами і засобами, на свій ризик розробити проєкт розділу КМД, виготовити, доставити та змонтувати металеві конструкції на об`єкті «Нове будівництво виробничого комплексу із збагачення каоліну (лінія № 3) ТОВ «АКВ Українське каолінове товариство…» (надалі - роботи) відповідно до отриманих креслень, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

4.2 Суди встановили, що на виконання Договору підрядник виконав, а замовник прийняв роботи на загальну суму 12 276 619,84 грн, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт. Відповідачем оплачено роботи по Договору загальною вартістю 13 755 560,66 грн. Розмір переплати складає 1 478 940,82 грн.

4.3 Позивач до матеріалів справи надав підписані ним в односторонньому порядку, як підрядником, акти приймання виконаних будівельних робіт: за жовтень 2020 року на суму 812 437,61 грн, за жовтень 2020 року на суму 142 574,93 грн, без номеру та дати на суму 38 626,10 грн, без номеру та дати на суму 101 819,40 грн, за жовтень 2020 року на суму 157 562,45 грн, за жовтень 2020 року на суму 12 839,93 грн, що разом становить 1 265 860,42 грн та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2020 року на суму 1 265 860,42 грн.

4.4 Як встановив суд апеляційної інстанції, докази виконання позивачем обов`язку, передбаченого пунктом 11.2 Договору, які б дозволили встановити передання відповідачу вказаних актів виконаних робіт, позивач суду не надав. Факт неотримання актів виконаних робіт від позивача підтвердив у судовому засіданні представник відповідача під час апеляційного перегляду справи. Відповідно, у замовника не виникло обов`язку з розгляду таких актів та підписання їх або, у разі наявності зауважень, надання мотивованої відмови від їх підписання. Тобто, строк оплати виконаних робіт на суму 1 265 860,42 грн в даному випадку не настав, відповідно, право підрядника не є порушеним.

4.5 Також позивач до матеріалів справи надав підписані ним в односторонньому порядку, як підрядником, акти приймання виконаних будівельних робіт: № 11 від 22.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 154 860,11 грн, № 19 від 22.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 112 066,58 грн, № 20 від 22.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 33 350,20 грн, № 21 від 27.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 86 749,93 грн, № 8 від 27.10.2020 на суму 125 821,00 грн, № 22 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 276 641,56 грн, № 23 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 520,05 грн, № 24 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 14 856,72 грн, № 25 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 69 475,21 грн, № 26 від 30.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 402 866,00 грн, № 27 від 30.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 26 854,37грн, № 28 від 30.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 46 108,60 грн, № 29 від 30.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 248 091,00 грн та № 30 від 30.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 70 252,68 грн, що разом становить 1 668 514,01 грн, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2020 року від 22.10.2020 на суму 154 860,11 грн, від 27.10.2020 на суму 232 166,71 грн, від 28.10.2020 на суму 361 493,54 грн та від 30.10.2020 на суму 794 172,65 грн.

4.6 Листом від 16.11.2020 вих. № 369/20 позивач направив відповідачу для підписання вищевказані акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2020 року на загальну суму 1 668 514,01 грн, який відповідачем було отримано 04.12.2020, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

4.7 Відповідач у листі від 07.12.2020 № 07/12-1 надав свої зауваження щодо виконаних позивачем робіт і вказав на те, що викладена у листі позивача інформація не відповідає реальному стану робіт за Договором та є порушенням взятих на себе зобов`язань, а зазначені в актах обсяги робіт позивачем не виконано, натомість 09.11.2020 безпідставно, без погодження із замовником, самостійно припинено виконання робіт.

4.8 У вказаному листі відповідач також зазначив про те, що позивачу було надіслано відповідні листи із зауваженнями, в яких зазначено про порушення позивачем термінів виконання робіт за Договором та виявлені відповідачем недоліки у виконаних позивачем роботах. Разом з листом від 02.12.2020 № 02/12/2020-1 відповідачем було направлено на адресу позивача акти виявлення недоліків №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 27.11.2020.

4.9 Усі вказані листи та акти, в яких відповідач зазначив про виявлені ним недоліки у виконаних позивачем роботах за Договором, були надіслані на адресу позивача, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії поштової накладної від 10.12.2020 № 720 та опису вкладення у цінний лист, проте вказане поштове відправлення повернулось відповідачу за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується копією поштового конверта з відповідними відмітками підприємства поштового зв`язку.

4.10 Відповідачем було повторно направлено вказані листи та акти про виявлені ним недоліки у виконаних позивачем роботах за Договором листом від 16.02.2021 № 01/02-16, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії поштової накладної від 16.02.2021 № 00 та опису вкладення у цінний лист.

4.11 Як встановив суд апеляційної інстанції, відповідач не ініціював проведення експертизи щодо якості робіт і не надав до матеріалів справи доказів належної фіксації допущених позивачем відступів від умов Договору або інших недоліків, з посиланням на конкретні акти приймання-передачі виконаних робіт, які були ним отримані від позивача, тоді як у Договорі сторони обумовили проведення експертизи наявністю спору між замовником і підрядником з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин (підпункт 11.5.3 пункту 11.5).

4.12 Відповідачем також не ставилися вимоги про визнання спірних актів недійсними, як того вимагають приписи частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а тому відповідач, за висновком суду апеляційної інстанції, не довів у визначений процесуальним законом спосіб факт неналежного виконання позивачем підрядних робіт.

4.13 Приймаючи постанову, якою частково скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявними в справі доказами підтверджується фактичне виконання позивачем підрядних робіт за жовтень 2020 року на суму 1 668 514,01 грн, а відповідач безпідставно відмовився від підписання спірних актів за жовтень 2020 року на вказану загальну суму, така відмова від прийняття фактично виконаних позивачем робіт за Договором є необґрунтованою, що дає підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача по Договору в сумі 194 174,36 грн, яка є різницею між сумою переплати та загальною сумою, на яку фактично виконані роботи.

4.14 Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.15 Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.16 За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

4.17 Згідно із частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

4.18 Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського Кодексу України. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.09.2019 у справі № 921/254/18 та від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, на які й посилається позивач в касаційній скарзі.

4.19 Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач зазначив, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано приписи частини четвертої статті 882 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 16.09.2019 у справі № 921/254/18 та від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

4.20 При цьому у справах № 921/254/18 та № 921/262/18 суди, розглядаючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, які були мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт, встановили, що акт і довідку про вартість виконаних робіт (КБ-3) позивач неодноразово направляв відповідачу, який не обґрунтував своєї відмови від підписання акта виконаних робіт і не зазначив в акті про невиконання чи неналежне виконання робіт позивачем, а причиною відмови в прийнятті робіт і їх оплаті, за твердженням відповідача, була відсутність державного фінансування.

4.21 Натомість у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову в частині відмови у позові, виходив із того, що зобов`язання з оплати за Договором у відповідача не виникло, оскільки, як встановлено апеляційним судом, відповідачу не було направлено акти виконаних робіт.

4.22 Отже, касаційна інстанція відхиляє посилання позивача на неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеного в зазначених постановах Верховного Суду, оскільки останні були прийняті хоча й за правового регулювання спірних правовідносин схожого з тим, що має місце в даній справі, але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення, тобто зазначені справи і ця справа, судове рішення в якій оскаржується, є відмінними за істотними правовими ознаками. При цьому посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

4.23 За таких обставин наведена позивачем підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, у зв`язку з чим касаційне провадження у цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

4.24 Касаційна скарга подана позивачем також з посиланням на приписи пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України, згідно з яким підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

4.25 Разом з тим, у касаційній скарзі позивач не наводить докази, які б були зібрані у справі та не досліджені судом.

4.26 За вказаних обставин правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги, з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не вбачається.

4.27 Касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «БК Реддіто» відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4.28 Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

4.29 У касаційній скарзі скаржник зазначає, що на сьогоднішній день відсутні висновки Верховного Суду «про те, якими саме засобами доказування мають бути підтверджені обставини наявності чи відсутності боргу за договорами підряду, що дає змогу як суду, так і позивачу у справі оперувати тими чи іншими цифрами без перевірки їх первинними документами бухгалтерського обліку позивача».

4.30 Верховний Суд вважає, що обґрунтовуючи власну позицію у цій частині, відповідач наводить доводи, які стосуються встановлених обставин і вже здійсненої оцінки доказів зі справи.

4.31 Приймаючи оскаржену постанову у цій частині суд апеляційної інстанції виходив із того, що частиною четвертою статті 853 ЦК України передбачено, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. До того ж, у договорі підряду сторонами обумовлено проведення експертизи наявністю спору між замовником і підрядником з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин (пп.11.5.3. п.11.5). Однак відповідач не ініціював проведення експертизи щодо якості робіт і не надав до матеріалів справи доказів належної фіксації допущених позивачем відступів від умов договору або інших недоліків, з посиланням на конкретні акти приймання-передачі виконаних робіт, які були ним отримані від позивача. Відповідачем також не ставилися вимоги про визнання спірних актів недійсними, як того вимагають приписи частини четвертої статті 882 ЦК України, а тому відповідачем не доведено у визначений процесуальним законом спосіб факт неналежного виконання позивачем підрядних робіт.

4.32 Виходячи із цих обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовився від підписання актів виконаних робіт за жовтень 2020 року на загальну суму 1 668 514,01 грн, така відмова від приймання фактично виконаних позивачем робіт за договором підряду є необґрунтованою.

4.33 Відповідач, звернувшись із касаційною скаргою, цих висновків суду апеляційної інстанції не спростував.

4.34 За вказаних обставин відсутні правові підстави для скасування оскарженої постанови у вказаній скаржником частині.

4.35 Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації»), у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації», повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

4.36 Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

4.37 Згідно ж із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.38 Вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

4.39 Отже, наведені відповідачем у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

4.40 Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

4.41 За вказаних обставин касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

4.42 Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі № 910/18384/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» в частині касаційного оскарження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» в іншій частині залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді В.Ю. Уркевич

Є.В. Краснов