20.12.2022Справа № 910/8850/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дельтабуд
до Товариства з обмеженою відповідальністю ВК Міра
про стягнення 44 194,60 грн.
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельтабуд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Міра» про стягнення 44 194,60 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату вартості товару у розмірі 42 861,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 033,77 грн та 3% річних у розмірі 299,44 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 суд ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/8850/21 у порядку загального позовного провадження.
У судовому засіданні 06.12.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позовних вимог.
09.12.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8850/21.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
14.12.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшли докази на виконання вимог ухвали від 12.12.2022.
У судове засідання 20.12.2022 представники учасників судової справи не прибули.
Приписами ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі № 910/8850/21 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «ВК Міра» на користь ТОВ «Дельтабуд» попередню оплату вартості товару у розмірі 42 861,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 033,77 грн, 3% річних у розмірі 292,40 грн, судовий збір у розмірі 2 269,64 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 999,20 грн.

У ст. 244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, практична реалізація відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, оскільки, в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.

Судом встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 09.12.2022, тобто в межах визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України строку.

Як вбачається з першої заяви по суті спору, а саме позовної заяви позивачем зазначено, що він поніс судові витрати: сплату судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу. На момент подання позову витрати на правничу допомогу становлять 5000 грн., що підтверджується актом № 05/05/21 від 05.05.2021, рахунком № 05/05/21 від 05.05.2021, а також квитанцією про оплату цих послуг, інші витрати залежатимуть від порядку подальшого розгляду справи та орієнтовно можуть становити біля 10 000 грн.

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

До позовної заяви позивачем додано в копіях Договір про надання правничої допомоги №09/09/20 від 09.09.2020, Акт про надання правничої допомоги №05/05/21 від 058.05.2021, Рахунок №05/05/05 від 05.05.2021, Платіжне доручення №353 від 21.05.2021, Ордер №ВС1075722 від 31.05.2021 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 1742 від 15.09.2010.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельтабуд» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Максимум» (адвокатське об`єднання) укладено Договір про надання правничої допомоги №09/09/20 від 09.09.2020, відповідно до умов п.1.1. якого предметом даного Договору є надання Адвокатським об`єднання усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересі.

Відповідно до п. 1.2. Договору конкретний перелік необхідних послуг та вимоги до них визначатимуться у поданих Адвокатським об`єднанням замовленнях та складених ним актах виконаних робіт.

Для надання адвокатських послуг Адвокатське об`єднання призначає членів адвокатського об`єднання: адвоката Решоту Володимира Володимировича, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1742 від 15.09.2010, видане на підставі рішення Львівської обласної КДКА № 8 від 15.09.2010 р (п. 2.4. Договору).

За умовами п. 4.1. Договору за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням у відповідності із умовами цього Договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар.

Згідно п. 4.2. Договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписує представниками кожної зі Сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням послуг і їх вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком, поштою або електронною поштою. На письмову вимогу Клієнта, Адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання адвокатських послуг, в яких буде вказано перелік наданих адвокатських послуг.

Адвокатське об`єднання та Клієнт склали Акт про надання правничої допомоги №07/12/22 від 07.12.2022 відповідно до поданих замовлень та Договору про надання правничої допомоги №09/09/20 від 09.09.2020 Виконавець за період з 02.11.2021 по 07.12.2022 надав Замовнику правничу допомогу за таким переліком Участь у судовому засіданні в режимі відео конференції у справі №910/8850/21 (13.05.2022, 22.11.2022 та 06.12.2022) вартість по 700 грн, разом всього 2 100,00 грн.

Адвокатським об`єднанням виставлено Клієнту Рахунок №07/12/22 від 07.12.2022, на суму 2 100,00 грн з призначенням платежу: «За надання правничої допомоги Договір №09/09/20 від 09.09.2020 р. за актом №07/12/21 від 07.12.2021 р.».

Клієнт сплатив Адвокатському об`єднанню 2 100,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №148 від 07.12.2022 з призначенням платежу: «За надання правничої допомоги Договір №09/09/20 від 09.09.2020 р. за актом №07/12/21 від 07.12.2021 р.».

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2 100,00 грн підтверджуються належними доказами.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Разом з тим, на адресу Господарського суду міста Києва не надходило заперечень відповідача стосовно заявленого до відшкодування розміру адвокатських витрат та не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Відтак, зважаючи на часткове задоволення позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2 100,00 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 099,67 грн.

Розглянувши заяву позивача у частині стягнення з відповідача витрат на оплату послуг експерта щодо проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 8 494,65 грн, суд зазначає наступне.

Зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Частинами 4-7 статті 127 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 було призначено у справі № 910/8850/21 судову експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

11.07.2022 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист № 17038/17039/22-32, у якому експертна установа зазначила про направлення суду рахунку від 04.07.2022 № 1297 на суму 8 494,65 грн за проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 910/8850/21 для скерування платнику.

Листом від 12.07.2022 №910/8850/21 судом надіслано позивачу рахунок від 04.07.2022 № 1297 на суму 8 494,65 грн.

Судом встановлено, що позивач сплатив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз 8 494,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням №50 від 10.08.2022 з призначенням платежу: «Оплата за проведення експертизи №17038/17039/22-32 згідно рахунку №1297 від 04.07.2022 року, , ІПН 66».

Разом з тим, 22.09.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/8850/21 разом з повідомленням про неможливість надання висновку почеркознавчої експертизи у господарській справі №910/8850/21.

Зі змісту зазначеного повідомлення вбачається, що за наявними матеріалами неможливе проведення почеркознавчої експертизи, оскільки відсутній оригінал досліджуваного документа видаткової накладної №142 від 16.09.2020.

Відповідно до Акту здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку №17038/17039/22-32 від 12.09.2022 судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз витрачено на вивчення матеріалів експертизи 7 год., загальна вартість складає 1321,39 грн (7 год. х 188,77 грн вартості експертогодини = 1 321,39 грн).

Таким чином, сума у розмірі 1321,39 грн є вартістю понесених витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (вивченням матеріалів експертизи), оскільки експерт на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 затратив 7 експертогодин.

Частиною 4 статті 102 ГПК України передбачено у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що з огляду на неодноразове ухилення відповідача від надання оригіналу видаткової накладної №142 від 16.09.2020, що призвело до неможливості проведення почеркознавчої експертизи та встановлення обставини підписання/не підписання накладної зі сторони уповноваженого представника, судом визнано встановленою обставину не підписання видаткової накладної № 142 від 16.09.2020 зі сторони уповноваженого представника позивача Богайця Тараса-Дмитра Миколайовича, а відтак встановлення обставини порушення відповідлачем зобов`язання з поставки товару покупцю на суму 42 861,39 грн.

Таким чином, при вирішенні спору по суті суд визнав факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, при цьому неможливість проведення експертизи зумовлена саме ухиленням відповідача від процесуального обов`язку надання документів, необхідних для проведення такої експертизи, разом з тим, роботу судовим експертом, відповідно до акту від 12.09.2022, у цій справі виконано на суму 1321,39 грн, що з урахуванням часткового задоволення позову підлягає стягненню із відповідача пропорційно задоволених позовних вимог (у сумі 1 321,18 грн).

Інші кошти, що були сплачені позивачем Київському науково-дослідному інституту судових експертиз за платіжним дорученням №50 від 10.08.2022, а саме 7173,26 грн (8 494,65 грн 1 321,39 грн) не підлягають стягненню з відповідача, оскільки, в розумінні норм чинного процесуального законодавства, зазначені кошти не є судовими витратами, які підлягають розподілу між сторонами, та мають були повернуті ТОВ «Дельтабуд» експертною установою.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВК Міра (02092, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 7; ідентифікаційний код: 43452599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дельтабуд (79026, Львівська обл., місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 48; ідентифікаційний код: 22345998) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн 67 коп. та витрати на оплату послуг експерта щодо вивчення матеріалів експертизи у розмірі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн 18 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.12.2022

Суддя Ю.В. Картавцева