ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/1116/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракова А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат (вх.№ 14611/22) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м. Харків
до Фермерського господарства "Вікторія 777", Харківська область, Великобурлуцький район, село Гнилиця
про стягнення 5903890,63 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі № 922/1116/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства "Вікторія 777" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" суму сплаченої попередньої оплати за договором поставки № 1602П1 від 16.02.2022 у розмірі 4184909,61 грн., штраф за порушення умов поставки у розмірі 1718981,02 грн. та 88558,36 грн. судового збору.

21 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (надалі - Товариство) через систему "Електронний суд" подало до суду заяву про розподіл судових витрат (вх.№ 14611/22). Згідно заяви Товариство просило суд поновити позивачу строк на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат, ухвалити додаткове рішення у справі № 922/1116/22, стягнути з Фермерського господарства "Вікторія 777" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 72100,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.11.2022 було задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" процесуальний строк, встановлений законом, на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу. Прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат (вх.№ 14611/22) та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 08.12.2022 о 12:55.

Учасники справи своїх представників в призначене судове засідання не направили, про розгляд заяви про розподіл судових витрат були повідомлені належним чином.

05.12.2022 представник позивача надав до суду заяву про розгляд заяви про розподіл судових витрат без участі позивача (вх.№ 15535/22), яка судом задовольняється.

08.12.2022 представник відповідача надав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (вх.№ 15897). Згідно клопотання відповідач просить суд зменшити розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" на правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру 9045,00 грн.

Також, представник відповідача надав до суду клопотання про відкладення судового засідання з приводу розподілу понесених позивачем витрат на правову допомогу (вх.№ 15791/22 від 07.12.2022) у зв`язку з необхідністю ознайомлення із матеріалами справи.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання з приводу розподілу понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки представником відповідача надано до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про його ознайомлення з матеріалами справи.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в якості доказів понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивачем надано до суду:

- Договір № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року (надалі - Договір) з додатком № 1 до договору;

- Додаткову угоду від 30.06.2021 року до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року;

- Додаткову угоду від 30.06.2022 року до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року;

- Акт приймання-передачі наданих послуг від 06.10.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року на загальну суму 22100,00 грн.;

- Акт приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року на загальну суму 50000,00 грн.;

- Додаткову угоду № б/н від 18.07.2022 року до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року;

- Додаткову угоду № б/н від 23.08.2022 року до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року.

Судом встановлено, що 04.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" в особі голови Крайза О.І. (Адвокатське об`єднання) було укладено Договір № 2/ТБ про надання правової допомоги (надалі - Договір), відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору, Адвокатське об`єднання представляє інтереси Клієнта (ТОВ "ТБ "Новаагро") у судових органах, зокрема у господарських судах.

Згідно п. 4.1. Договору, вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Розрахунковий час надання послуг встановлений в Додатку 1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуг дорівнює розміру однієї мінімальній заробітній платі у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на 01 січня року, в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначається сторонами в акті наданих послуг.

Додатковою угодою від 30.06.2022 року до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року строк дії договору було продовжено до 30.06.2023.

18.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" та Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" була укладена Додаткова угода № б/н до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року, відповідно до якої Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання скласти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" до Фермерського господарства "Вікторія 777" про стягнення заборгованості за договором поставки № 1602П1 від 16.02.2022, надання консультацій з/без вивчення документів, проводити аналіз судової практики, а також здійснювати підготовку інших процесуальних документів, що будуть пов`язані із розглядом даної справи у суді; супроводжувати справу у Господарському суді Харківської області. Окрім того, умовами даної додаткової угоди було передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 60 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за договором.

Також, 23.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" та Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" була укладена Додаткова угода № б/н до договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року, відповідно до якої Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання скласти відзив на апеляційну скаргу ФГ "Вікторія 777" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.07.2022 у справі № 922/1116/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" до Фермерського господарства "Вікторія 777" про стягнення заборгованості за договором поставки № 1602П1 від 16.02.2022, надання консультацій з/без вивчення документів, проводити аналіз судової практики, а також здійснювати підготовку інших процесуальних документів, що будуть пов`язані із розглядом даної справи у суді; супроводжувати справу у Східному апеляційному господарському суді. Окрім того, умовами даної додаткової угоди було передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 60 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за договором.

З Акту приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року на загальну суму 50000,00 грн. вбачається, що Адвокатським об`єднання були надані послуги товариству на загальну суму 50000,00 грн. у Господарському суді Харківської області.

З Акту приймання-передачі наданих послуг від 06.10.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року на загальну суму 22100,00 грн. вбачається, що Адвокатським об`єднання були надані послуги товариству на загальну суму 22100,00 грн. у Східному апеляційному господарському суді.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Крім того, у зазначеній вище постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено також правову позицію, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Також ч. 3 ст. 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що суд вправі ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо не було вирішено питання про судові витрати та відповідна заява подається саме до суду, що ухвалив рішення та додаткове рішення ухвалюється в тому самому складі суду.

Таким чином, господарський суд зазначає, що у суду першої інстанції відсутні правові підстави для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22100,00 грн., які були здійсненні у суді апеляційної інстанції у зв`язку з оскарженням ухвали Господарського суду Харківської області від 28.07.2022 року, та відповідне питання має вирішуватись судом, який ухвалив відповідну постанову, тобто Східним апеляційним господарським судом.

За таких обставин суд приходить до висновку про закриття провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22100,00 грн.

При цьому суд зауважує, що прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з праві людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушення права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12 липня 2007 року).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року судом було перевірено розрахунок даної суми та встановлено, що у відповідності до умов договору Адвокатським об`єднанням були надані послуги з правової допомоги на загальну суму 49834,00 грн. (32500,00 грн. - складання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" до Фермерського господарства "Вікторія 777" про стягнення заборгованості за договором поставки № 1602П1 від 16.02.2022, а також складання відповіді на відзив на позовну заяву по справі № 922/1116/22; 17334,00 грн. - участь представника товариства у судових засідання 26.08.2022, 20.10.2022 та 10.11.2022 з витраченням часу 1г 20хв).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, відповідач просить суд зменшити розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" на правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру 9045,00 грн., посилаючись на рішення Ради адвокатів Харківській області від 21.07.2021 та те, що сторони прорахували розмір оплати послуг адвоката не виходячи із конкретних особливостей справи.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем в обґрунтування свого клопотання не було надано до суду рішення Ради адвокатів Харківській області від 21.07.2021, а вартість послуг з правової допомоги на загальну суму 49834,00 грн. згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2022 за договором № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року відповідає критерію розумності їхнього розміру у відповідності до умов Договору № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020 року, у т.ч. додатку №1 до договору.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та відсутність підстав для його задоволення, у зв`язку з чим воно відхиляється судом.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає надані докази такими, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу у справі № 922/1116/22 у розмірі 49834,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 13, 73, 74, 123, 126, 129, 221, 231, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат задовольнити частково в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 49834,00 грн.

Ухвалити у справі № 922/1116/22 додаткове рішення.

Стягнути з Фермерського господарства "Вікторія 777" (62609, Харківська область, Великобурлуцький район, село Гнилиця, вул. Центральна, буд. 51, ідентифікаційний код юридичної особи 37327044) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код юридичної особи 39820081) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49834,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 166,00 грн. відмовити.

Закрити провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22100,00 грн.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено "19" грудня 2022 р.

Суддя А.М. Буракова
справа № 922/1116/22