ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.12.2022м. ХарківСправа № 922/2504/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (вул. Березинська, буд. 24-А, м. Дніпро, 49130; )
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармадім" (Гімназійна Набережна, буд. 18-А, м. Харків, 61010; )
про стягнення 4422,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. № 2504/22 від 13.12.2022) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармадім", заборгованості за Договором поставки № 19/Х від 09.07.2021 у розмірі 4422,31 грн.

Дослідивши подану заяву суд відмовляє у її задоволенні з наступних підстав.

Частиною 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено вимоги до форму і змісту заяви про видачу судового наказу, визначено, що у заяві, зокрема, повинно бути зазначено:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Згідно зі ст.ст. 89, 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи та здійснення управління і обліку. Відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом, вносяться до єдиного державного реєстру.

Статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено: якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармадім" () є 61001, Харківська область, м. Харків, пр.Гагаріна, буд. 20.

Проте, заявником у заяві про видачу судового наказу в якості місцезнаходження боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармадім" зазначено: 61010, м. Харків, Гімназійна Набережна, буд. 18-А.

Отже, заява про видачу судового наказу не містить відомостей про належне місцезнаходження боржника, що є порушенням приписів ч. 2 ст. 150 ГПК України.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ст. 151 ГПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як вказує заявник, оригінал платіжного доручення про сплату судового збору було надано разом з первісною заявою та міститься в матеріалах справи №922/2111/22.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2022 у справі № 922/2111/22 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" про видачу судового наказу (вх.№ 2111/22 від 08.11.2022).

Отже, згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України, сплачена за подання цієї заяви сума судового збору не підлягала поверненню заявнику, а може бути зарахована до суми судового збору лише в одному випадку - у разі пред`явлення заявником позову до боржника у позовному провадженні.

Водночас, заявник не повідомив суд про звернення до суду з відповідним позовом, натомість, звернувся до господарського суду із новою заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармадім", заборгованості за Договором поставки №19/Х від 09.07.2021 у розмірі 4422,31 грн.

Між тим, ГПК України не передбачає можливості несплати судового збору при поданні нових заяв про видачу судового наказу, а визначає, як зазначалось вище, що сплачена сума судового збору за подання заяви про видачу судового наказу може бути зарахована до суми судового збору лише у разі подання заявником позову до боржника в порядку позовного провадження.

Отже, вказане свідчить про ненадання заявником доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку, адже сплачений заявником судовий збір за подачу заяви про видачу судового наказу у справі № 922/2111/22 не може бути зарахований за подачу нової заяви у справі № 922/2504/22.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна", оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог ч.ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" у видачі судового наказу.

Повідомити заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому процесуальним законодавством, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу складено та підписано 19.12.2022.

Суддя Н. М. Кухар