ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2022р. Справа №905/684/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання (помічник судді) Колтак Т.М.,

розглянувши справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД», м. Дніпро,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ», м. Краматорськ, Донецька область,

про стягнення 1237246,31 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД», м. Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ», м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 1237246,31 грн., з яких: 965118,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 143581,75 грн. інфляційних втрат, 128241,71 грн. пені, 12216,00 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів № 110121 від 19.01.2021, в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.10.2022.

26.09.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що суму основного боргу було частково погашено на суму 500000,00грн., та просить суд задовольнити позовні вимоги частково. Також, просив зменшити суму нарахованої пені на підставі ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України, зменшити нараховані інфляційні втрати, 3% річних.

Ухвалою суду від 03.10.2022 підготовче засідання відкладено на 21.10.2022.

18.10.2022 на електрону адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтвердив, що сума боргу зменшилася на 500000,00 грн. після звернення позивача до суду; зазначив про обґрунтованість стягнення з відповідача нарахованих інфляційних втрат, пені, 3% річних в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.10.2022 закрито підготовче провадження у справі №905/684/22; призначено розгляд справи по суті на 14.11.2022.

В судове засідання 14.11.2022 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися шляхом направлення ухвали на адресу електронної пошти, яка вказана позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на позовну заяву, а також були повідомлені шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті суду.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладених між ними договорів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

19.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД» (продавець - позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» (покупець - відповідач) уклали договір поставки нафтопродуктів №110121 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця нафтопродукти, іменовані надалі Товар, в кількості та асортименті, що передбачені за умовами даного договору, а покупець зобов`язується прийняти товар від продавця та оплатити його загальну вартість на умовах даного договору.

Одиницею виміру Товару приймаються сторонами літри (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, асортимент, ціна, кількість, умови і термін поставки товару обмовляються в додатках, що є невід`ємною частиною даного договору. Сторони допускають узгодження зазначених у даному пункті договору умов без складання додатка.

За умовами пункту 1.3 Договору асортимент, ціна, кількість, умови і термін поставки Товару обмовляються в додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору. Сторони допускають узгодження зазначених у даному пункті Договору умов без складання додатка.

Пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що у випадку, якщо постави Товару здійснюється без складання додатка до даного Договору, всі істотні і погоджені сторонами умови поставки зазначаються в товаротранспортних і/або видаткових документах, що складаються продавцем і підтверджується (акцептуються) Покупцем при здійсненні приймання-передачі Товару. У даному випадку, складені Продавцем товаротранспортні або видаткові документи, до моменту їхнього акцепту даному Покупцем, є пропозицією Продавця Покупцеві прийняти поставку Товару заданим Договором у кількості на умовах і за ціною, зазначених у відповідних товаротранспортних і/або видаткових документах.

Підпис особи, уповноваженої Покупцем на здійснення приймання Товару, так само як і дії Покупця, спрямовані та приймання Товару (оформлення довіреності, здійсненні перевірки кількості і якості Товару, приймання Товару) підтверджують факт акцепту Покупцем пропозиції Продавця. Датою акцепту (прийняття) Покупцем пропозиції Продавця є дата оформлення відповідного товаротранспортного або видаткового документа. З моменту акцепту Покупцем пропозиції продавця сторони є таким, що в належній формі дійшли згоди за всіма істотними умовами Договору й умовами поставки індивідуально визначеного Товару (асортимент, ціна, кількість, умови та термін поставки), зазначеного в товаротранспортних або видаткових документах.

Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця на умовах, викладених в пункті 2.1 даного Договору (пункт 1.8 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору товар постачається Покупцю товарними партіями автомобільним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс-2010) перевезення оплачене за реквізитами вказаними Покупцем, якщо інше не зазначено сторонами в додатках до даного Договору, в товаротранспортних і/або видаткових документах.

Товар за даним Договором може постачатися на умовах FCA (Інкотермс-2010) завантажено в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів нафтобаз. Адреси резервуарів нафтобаз сторонами в додатках до даного Договору, в товаротранспортних і/або видаткових документах.

Датою постави вважається дата товарно-транспортної або видаткової накладної.

Розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України. Вид розрахунків безготівковий (пункт 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору сторони визначили, що розрахунки за Товар здійснюються Покупцем не пізніше строку, угодженому у додатку, який є невід`ємною частиною даного Договору.

У випадку порушення термінів оплати вартості Товару Покупцем, останній зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення до моменту повної оплати ним боргу. Сторони встановили строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки три роки (пункти 6.2, 6.3 Договору).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 9.13 Договору).

Додатком №15 від 14.02.2022 сторонами було погоджено такі умови: - найменування товару - дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО у кількості 31335 літрів; - загальна вартість товару всього на суму 965118,00 грн.; партія товару постачається на умовах СРТ (Інкотермс-2010) перевезення оплачене за реквізитами вказаними Покупцем; розрахунки за дану партію товару покупець проводить до 28.02.2022 шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

13.02.2022 відповідачу був поставлений товар (дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО у кількості 31335 літрів) за договором на загальну суму 965118,00 грн.

Факт поставки продукції за договором підтверджується видатковою накладною №РН-0000179 від 14.02.2022 на суму 965118,00 грн. з ПДВ; товарно-транспортною накладною №000000180 від 14.02.2022.

Вказана продукція була отримана уповноваженою особою відповідача директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» Курінним С.І. без зауважень та заперечень.

Факт отримання від позивача товару за вищевказаним договором з боку відповідача не спростований.

Згідно листа вих. №88 від 19.04.2022 відповідач повідомляє позивача, що заборгованість за договором поставки від 19.01.2021 в сумі 965118,00 грн. буде погашена після отримання кредитних коштів або реалізації врожаю 2022.

Згідно наданого суду акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.02.22 по 18.07.22 заборгованість ТОВ «КРАМАГРОСВІТ» перед ТОВ «НАФТО-ТРЕЙД» видатковою накладною №РН-0000179 від 14.02.2022 складає 965118,00 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03 2019 у справі №910/1389/18.

Оскільки відповідачем не проведено оплати за отриманий товар в повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення: 965118,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 143581,75 грн. інфляційних втрат, 128241,71 грн. пені, 12216,00 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір №110121 від 19.01.2021 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами договору поставки сторонами було обумовлено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки відповідної партії Товару (п.4.3 Договору).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суду не надано доказів направлення на адресу відповідача або врученню відповідачу рахунку на оплату поставленої продукції.

Проте, рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором.

При цьому, суд зазначає, що у договорі та видатковій накладній вказані банківські реквізити позивача, також, в накладній вказана сума, яка підлягає оплаті.

Отже, за висновками суду, строк виконання грошового зобов`язання у спірних правовідносинах визначається за правилами статті 692 Цивільного кодексу України, тобто оплата товару за накладними пов`язана з моментом його прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Видаткова накладна на поставлену продукцію представником відповідача підписана без встановлення іншої дати, чим підтверджено прийняття товару саме в ту дату яка вказана на видатковій накладній постачальником 14.02.2022 року.

З урахуванням додаткової угоди №15 від 14.02.2022 розрахунки за поставлений 14.02.2022 товар покупець проводить до 28.02.2022 шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця

Отже, факт поставки позивачем товару відповідачу підтверджений матеріалами справи та відповідачем не оспорений. За весь час після отримання товару відповідач не заявив позивачу будь-яких претензій щодо якості товару, його походження, відсутності необхідних документів чи з пропозицією повернути товар з будь-яких причин.

При отриманні товару відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання позивачем прийнятих на себе за договором зобов`язань з поставки товару.

Враховуючи вище наведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем товару за договором №110121 від 19.01.2021, видаткової накладної від 14.02.2022, у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Судом було встановлено, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за договором поставки в сумі 500000,00 грн.,

про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №16632 від 15.09.2022. Вказана сума була сплачена відповідачем після відкриття провадження у даній справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, здійснення відповідачем оплати частини боргу в сумі 500000,00 грн., вже після відкриття провадження у справі, обумовлює закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Сума основного боргу за поставлений позивачем товар в розмірі 465118,00 грн. залишилась непогашеною, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у вказаному розмірі.

Щодо стягнення нарахованих пені в сумі 128241,71 грн. за період з 28.02.2022 по 31.07.2022, 3% річних в сумі 12216,00 грн. за 154 дні, інфляційних втрат в сумі 143581,75 грн. за період з березня 2022 по липень 2022, господарський суд зазначає наступне.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, сторони визначили, що у випадку порушення термінів оплати вартості Товару Покупцем, останній зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення до моменту повної оплати ним боргу. Сторони встановили строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки три роки (пункти 6.2, 6.3 Договору).

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивач припустився помилки при визначенні початкової дати для її нарахування.

Так, в Додатку №15 від 14.02.2022 до договору поставки сторонами було погоджено, що розрахунки за партію товару за цим Додатком покупець проводить до 28.02.2022 шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, отже, останнім днем здійснення оплати є 28.02.2022, а тому період прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки починається з наступного дня після закінчення строку оплати, тобто з 01.03.2022, при тому, що згідно розрахунку позивача нарахування пені здійснено з 28.02.2022.

Враховуючи те, що пеня позивачем нарахована за період до 31.07.2022, та згідно ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, розрахунок пені здійснюється за період з 01.03.2022 по 31.07.2022.

Судом за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН здійснено перерахунок пені на суму заборгованості 965118,00 грн. за період з 01.03.2022 по 31.07.2022, та встановлено загальний розмір пені в сумі 127712,88 грн.

Разом з цим, відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру пені на підставі ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України.

Розглядаючи вказане клопотання відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд приймає до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд, об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання, враховуючи фактичні обставини справи.

Відповідач в у відзиві вказав на наявність підстав, що унеможливили здійснення вчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, а саме, що у зв`язку із початком воєнних дій на території України, пов`язаних із агресією Російської Федерації і введенням воєнного стану, контрагенти відповідача не розрахувались за отриману продукцію, трейдери відмовились здійснювати закупівлю зерна, у зв`язку з чим відповідач не отримав грошові коштів на які сподівався задля погашення своєї заборгованості. Відповідач вказує на форс-мажорні обставини з 24.02.2022, які підтверджені листом Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Також, зазначає, що на територію відповідача неодноразово потрапляли снаряди, які нанесли великі збитки. Наведене призвело до того, що фінансовий стан підприємства критично погіршився.

Відповідачем до матеріалів справи додані копії актів розслідування виявлених пошкоджень в результаті обстрілу території ТОВ «КРАМАГРОСВІТ» №1 від 22.04.2022, №2 від 01.07.2022, в яких зафіксовано, що в результаті потрапляння боєприпасів 22.04.2022 та 01.07.2022, сталася пожежа.

Також, відповідачем надані копії актів про пожежу від 02.07.2022, від 13.07.2022, складених комісією Краматорського районного управління Головного управління ДСНС України у Донецькій області, згідно з якими:

- на об`єкті «комплекс з великою рогатою худобою» за адресою: Донецька область, Краматорський район, с.Олександрівка, вул.Шевченка, 22, власником якого є відповідач, за результатами пожежі 22.04.2022 було знищено вигул літній, сіно 76 тон, солома 26 тон; прямі збитки від пожежі (орієнтовні) склали 1211896,57 грн., побічні збитки від пожежі (орієнтовні) склали 1420086,23 грн. (акт про пожежу від 13.07.2022);

- на об`єкті «поле озимої пшениці» за адресою: Донецька область, Краматорський район, с.Олександрівка, власником якого є відповідач, за результатами пожежі 01.07.2022 було знищено поле озимої пшениці на площі 27 га; прямі збитки від пожежі (орієнтовні) склали 742500,00 грн., побічні збитки від пожежі (орієнтовні) склали 829500,00 грн. (акт про пожежу від 02.07.2022).

Отже, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, враховуючи майновий стан підприємства відповідача, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 12771,29 грн. Таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, на думку суду, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Аналогічна правова позиція суду знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц, постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №916/2283/18, від 12.06.2019 у справі №904/4085/18, постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за 154 дні від дати прострочення виконання грошового зобов`язання за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, господарський суд встановив, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі в сумі 12216,00 грн.

За наслідками проведеного судом перерахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН за період з березня 2022 по липень 2022, суд встановив, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі в сумі 143581,75 грн.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача з огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» про стягнення 1237246,31 грн., задовольнити частково в сумі 633687,04 грн.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД» основного боргу за договором поставки нафтопродуктів № 110121 від 19.01.2021 в сумі 500000,00грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Олекси Тихого, б.1-А; ідентифікаційний номер 38491636) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТО-ТРЕЙД» (49112, м.Дніпро, вул. Волкова космонавта, б.6Д; ідентифікаційний номер 32812383) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № 110121 від 19.01.2021 у розмірі 633687,04 грн., з яких: основний борг в сумі 465118,00 грн., 3% річних в сумі 12216,00 грн., інфляційні втрати в сумі 143581,75 грн., пеня в сумі 12771,29 грн.; судовий збір в сумі 18752,33 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.11.2022 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2022.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз