РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2022Справа № 910/11691/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Корпорації «ТСМ Груп» (03680, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72)

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3)

про стягнення 172 791,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко В.В.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 14.12.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Корпорації «ТСМ Груп» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 172 791,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №01/19 на авторський нагляд за виконанням робіт з будівництва об`єктів автоматизованого інформаційно-управляючого комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту ВП «Южно-Українська АЕС» від 10.01.2019, у останнього виникла заборгованість щодо оплати робіт за актом №3 від 20.12.2019 на суму 116 136,00 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 47 423,89 грн та 3% річних у розмірі 9 232,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/11691/22 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.11.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про перехід до розгляду справи №910/11691/22 за правилами загального позовного провадження, у якому останній зазначає, що справа є складною, потребує повного та всебічного з`ясування обставин справи та надання належної правової оцінки чинності договірних правовідносин, з огляду на те, що договір №01/19 від 10.01.2019 був укладений між сторонами без проведення тендерних процедур закупівель.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 суд відмовив Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у задоволенні клопотання та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні 07.12.2022.

17.11.2022 на електронну адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що виконання зобов`язань за договором є неможливим через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану 24.02.2022.

Цією ж датою відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивача до 1 000,00 грн.

Аналогічний відзив та клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу були подані відповідачем також через канцелярію суду.

06.12.2022 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на дату після 19.02.2023.

07.12.2022 позивач через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що докази щодо розміру понесених витрат пов`язаних з розглядом даної справи позивач надасть протягом п`яти з днів після ухвалення рішення.

У судовому засіданні 07.12.2022 суд на місці ухвалив відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та оголосив перерву до 14.12.2022.

12.12.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до припинення воєнного стану. Також у поданому клопотанні відповідач повідомив про відсутність технічної можливості брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 14.12.2022 суд на місці ухвалив відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на таке.

Суд відзначає, що відповідачем у справі є юридична особа - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ», місцезнаходження якої є - м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3.

Загально відомим є той факт, що Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.11.2022 року № 757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.11.2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Суд зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З огляду на наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.12.2022 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

10 січня 2019 року між Корпорацією «ТСМ ГРУП» (надалі - позивач, генеральний підрядник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі-відповідач, замовник) був укладений договір № 01/19 на авторський нагляд за виконанням робіт з будівництва об`єктів автоматизованого інформаційно-управляючого комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту ВП «Южно-Українська АЕС» (№ НАЕК 2-123-08-19-05057) (надалі- договір).

Відповідно п. 1.1 договору генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати комплекс робіт з теми: «Авторський нагляд за виконанням робіт з будівництва об`єктів автоматизованого інформаційно-управляючого комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту ВП «Южно-Українська АЕС» в цілому або за етапами в обсягах та у строки, що визначені у Календарному плані робіт згідно з додатком 4 до вказаного договору, а замовник в свою чергу був зобов`язаний прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно з п. 2.1. договору та відповідно до протоколу угоди про договірну ціну (Додаток №2 до договору) та зведеного кошторису (Додаток № 3 до договору), що є невід`ємними частинами даного договору, була визначена вартість робіт за цим договором, яка складала 627 960,00 (шістсот двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень та 00 коп. в т.ч. ПДВ 20% - 104 660,00 (сто чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень та 00 коп.

Пунктом 2.2. договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи проводитимуться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генерального підрядника протягом 45 банківських днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Замовник має право затримати кінцевий остаточний розрахунок за виконані роботи до усунення зауважень, які виявлені при прийнятті виконаних робіт (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору підставою для затримки остаточних розрахунків є викладена в 5-денний термін претензія замовника за якістю робіт. Генеральний підрядник зобов`язаний протягом обумовлених при прийманні робіт термінів усунути ці зауваження, після чого замовник здійснює остаточний розрахунок згідно редакції п.2.2 договору.

При завершенні кожного етапу виконання робіт, генеральний підрядник надає замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт у кількості 4-х примірників для розгляду та належного оформлення. Генеральний підрядник при складанні актів здачі-приймання виконаних робіт, кодує вид робіт згідно з ДКПП (п. 4.1. договору).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що замовник протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт зобов`язаний направити Генеральному підряднику підписаний акт або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт.

Надання актів здачі-приймання виконаних робіт здійснюється до 25-го числа поточного місяця (п. 4.7. договору).

Відповідно до п. 10.2. договору всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову, претензія підлягає розгляду в десятиденний строк, який обчислюється з дня її одержання.

Договір набуває чинності з дати підписання договору та скріплення його печатками і діє до 31 березня 2020 року (п. 11.4 договору).

На виконання умов договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи на загальну суму 627 940,24 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти здачі-прийняття виконаних робіт, а саме:

- акт № 1 від 25.07.2019 на суму 326 464,24 грн;

- акт № 2 від 30.09.2019 на суму 185 340,00 грн;

- акт № 3 від 20.12.2019 на суму 116 136,00 грн.

Згідно платіжних доручень №УКС/112 від 31.01.2020 та №УКС/437 від 10.12.2020 відповідач здійснив часткову оплату виконаних позивачем робіт на суму 511 804,24 грн, зокрема, за актом здачі-прийняття виконаних робіт №1 від 25.07.2019 на суму 326 464,24 грн та за актом здачі-прийняття виконаних робіт № 2 від 30.09.2019 на суму 185 340,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №103 від 15.08.2022, у якій просив останнього сплатити існуючу заборгованість за договором у розмірі 116 136,00 грн. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №709 вбачається, що відповідач отримав вищевказану претензію позивача 22.08.2022, проте, залишив її без відповіді та задоволення.

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що відповідач всупереч умовам договору №01/19 від 10.01.2019 належним чином не виконав свого зобов`язання щодо своєчасного та повного розрахунку за виконані роботи, які були прийняті на підставі акту № 3 від 20.12.2019, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 116 136,00 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За правовою природою укладений між сторонами договір №01/19 від 10.01.2019 є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем були виконані роботи: «Авторський нагляд за виконанням робіт з будівництва об`єктів автоматизованого інформаційно-управляючого комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту ВП «Южно-Українська АЕС» за І півріччя 2019 року, ІІІ та ІVквартал 2019 року на загальну суму 627 940,24 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт: № 1 від 25.07.2019 на суму 326 464,24 грн; № 2 від 30.09.2019 на суму 185 340,00 грн, № 3 від 20.12.2019 на суму 116 136,00 грн, та відповідними виконавчими кошторисами за вказаними періодами.

Судом встановлено, що будь-яких зауважень щодо виконаних позивачем робіт від відповідача не надходило, вищевказані документи були підписані уповноваженим представником відповідача без жодних заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, що розрахунки за виконані роботи проводитимуться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 45 банківських днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень №УКС/112 від 31.01.2020 та №УКС/437 від 10.12.2020 вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату виконаних за договором робіт на суму 511 804,24 грн, зокрема, за актом здачі-прийняття виконаних робіт №1 від 25.07.2019 на суму 326 464,24 грн та за актом здачі-прийняття виконаних робіт № 2 від 30.09.2019 на суму 185 340,00 грн. Інша частина робіт за актом №3 від 20.12.2019 на суму 116 136,00 грн, станом на момент розгляду спору, залишена відповідачем без оплати.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо повної оплати виконаних позивачем робіт та не спростовано заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 116 136,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому посилання відповідача на неможливість виконання договірних зобов`язань у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, а саме військової агресії рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24.02.2022, не приймаються судом до уваги, оскільки порушення відповідачем зобов`язань за договором виникло з березня 2020 року, тобто, за два роки до початку повномасштабних військових дій з боку російської федерації.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договорами позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 232,02 грн за період з 02.03.2019 по 25.10.2022 та інфляційні втрати у розмірі 47 423,89 грн за період з 02.03.2019 по 30.09.2022.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 02.03.2019 року.

Перевіривши заявлені до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Корпорації «ТСМ Груп» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Корпорації «ТСМ Груп» (03680, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72; ідентифікаційний код 37034171) заборгованість у розмірі 116 136 грн 00 коп., 3% річних у розмірі 9 232 грн 02 коп., інфляційні втрати у розмірі 47 423 грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 2 591 грн 88 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.12.2022

Суддя Л. Г. Пукшин