РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2022Справа № 910/7885/22

За позовом Міністерства енергетики України

до Державного підприємства "Держвуглепостач"

про стягнення 242 707,49 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство енергетики України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Держвуглепостач" (далі - відповідач, ДП "Держвуглепостач") про стягнення 242 707,49 грн заборгованості на підставі Договору № 60/20 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 08.09.2020 (далі - Договір).

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо відшкодування наданих позивачем послуг за Договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 позовну заяву Міністерства енергетики України залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

05.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, направлена до суду засобами поштового зв`язку 31.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 позовну заяву Міністерства енергетики України прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7885/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

28.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 16.09.2022.

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/7885/22.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 про відкриття провадження у справі № 910/7885/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

08.09.2020 між Міністерством енергетики України (далі - балансоутримувач, позивач) та Державним підприємством "Держвуглепостач" (далі - орендар, відповідач) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 60/20 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору встановлено:

1.1. Балансоутримувач забезпечує надання комунальних та інших послуг на утримання адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, а орендар бере участь у відшкодуванні витрат балансоутримувача за користування комунальними та іншими послугами на утримання адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4 (далі - послуги).

1.2. Орендар користується нежитловими приміщеннями загальною площею 743,7 кв. м, розміщеними на шостому поверсі (площа 717,5 кв.м) та на цокольному поверсі - кімната № 102-Б (площею 26,2 кв.м) та частиною майданчика із асфальтованого покриття загальною площею 39,75 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4 (далі - майно) на підставі та в порядку, передбаченому Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.11.2016 № 7652, укладеним із Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву.

1.3. Майно передано в оренду з метою розміщення офісу на площі 743,7 кв.м та розміщення стоянки для автомобілів на площі 39,75 кв.м.

2.1. Орендар відшкодовує частину витрат балансоутримувачу, відповідно до розрахунку, наведеного у даному пункті Договору.

2.2. Орендар відшкодовує витрати за отримані послуги на розрахунковий рахунок балансоутримувача відповідно до виставлених Актів наданих послуг протягом 10 (десяти) календарних днів з дати їх отримання.

3.1. Орендар зобов`язується:

3.1.2. Не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на розрахунковий рахунок балансоутримувача згідно з розрахунками наведеними у пункті 2.1. розділу II Договору.

3.3. Балансоутримувач зобов`язується забезпечити:

3.3.2. Своєчасне надання орендарю Актів наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати закінчення звітного періоду.

4.3. Всі спори, що виникають між сторонами за цим Договором або у зв`язку з його виконанням, вирішуються шляхом переговорів.

4.4. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до законодавства України.

7.1. Цей Договір набуває чинності з дня підписання його сторонами і діє до 18.10.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання. Сторони погодились, що дія цього Договору поширюється на правовідносини між сторонами, які виникли до дня підписання цього Договору, починаючи з 18.10.2019 відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору надав відповідачу комунальні та інші послуги на утримання адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4 на загальну суму 242 707,49 грн, у зв`язку з чим за період з 20.11.2020 по 16.12.2020 було складено та підписано наступні акти приймання-передачі послуг та рахунки-фактури на їх оплату:

- акт приймання-передачі послуг № 5 від 20.11.2020 № 5 (відшкодування експлуатаційних послуг за 18-31 жовтня 2019, за листопад 2019, грудень 2019 (ліфт)) та рахунок-фактура № 5 від 20.11.2022 на суму 661,92 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 6 від 20.11.2020 (відшкодування ремонту ліфта, грудень 2019 року) та рахунок-фактура № 6 від 20.11.2020 на суму 4 123,15 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 7 від 20.11.2020 (відшкодування комунальних послуг за 18-31 жовтня 2019, за листопад 2019, грудень 2019 (вивіз твердих побутових відходів)) та рахунок-фактура № 7 від 20.11.2020 на суму 1 328,16 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 8 від 20.11.2020 (відшкодування технічного обслуговування теплопункту за листопад, грудень 2019 року) та рахунок-фактура № 8 від 20.11.2020 на суму 492,24 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 9 від 20.11.2020 (підготовка теплопункту до опалювального сезону 2019-2020 роки) та рахунок-фактура № 9 від 20.11.2020 на суму 792,73 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 11 від 20.11.2020 (відшкодування комунальних послуг за 18-31 жовтня 2019, за листопад 2019, грудень 2019 (водопостачання)) та рахунок-фактура № 11 від 20.11.2020 на суму 3 125,12 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 12 від 20.11.2020 (відшкодування комунальних послуг за листопад, грудень 2019 року (теплопостачання)) та рахунок-фактура № 12 від 20.11.2020 на 22 755,72 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 13 від 20.11.2020 (відшкодування ком. послуг за листопад, грудень 2019 року (енергопостачання)) та рахунок-фактура № 13 від 20.11.2020 на суму 25 404,80 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 19 від 25.11.2020 (відшкодування послуг з технічного обслуговування ліфтів за січень-вересень 2020) та рахунок-фактура № 19 від 25.11.2020 на суму 5 580,90 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 20 від 25.11.2020 (відшкодування послуг з утилізації сміття за січень-вересень 2020) та рахунок-фактура № 20 від 25.11.2020 на суму 3 921,24 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 21 від 25.11.2020 (відшкодування ком. послуг з водопостачання та водовідведення за січень-вересень 2020) та рахунок-фактура № 21 від 25.11.2020 на суму 3 669,34 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 22 від 25.11.2020 (відшкодування комунальних послуг з теплопостачання за березень, квітень 2020) та рахунок-фактура № 22 від 25.11.2020 на суму 15 879,46 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 23 від 25.11.2020 (відшкодування послуг з енергопостачання за січень-квітень, червень, липень 2020) та рахунок-фактура № 23 від 25.11.2020 на суму 32 765,69 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 24 від 25.11.2020 (відшкодування послуг з теплопостачання за січень, лютий 2020) та рахунок-фактура № 24 від 25.11.2020 на суму 33 903,24 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 25 від 25.11.2020 (відшкодування послуг з енергопостачання за травень, серпень-жовтень 2020) та рахунок-фактура № 25 від 25.11.2020 на суму 24668,46 грн;

- акт приймання-передачі послуг № 45 від 16.12.2020 (відшкодування податку на землю з 01 січня по 18 жовтня 2020 р.) та рахунок-фактура № 45 від 16.12.2020 на суму 63 635,32 грн.

Вищенаведені акти приймання-передачі послуг та рахунки-фактури на виконання умов п. 3.3.2. Договору позивачем надавались на підписання відповідачу, що підтверджується листами Міністерством енергетики України від 25.11.2020 № 26/1.2-23.2-24048, від 30.11.2020 № 26/1.3-23.2-24315, від 17.12.2020 № 26/1.3-23.2-25503.

Листами № 0912/02 від 07.12.2020, № 0913/02 від 07.12.2020 відповідач повернув підписані ним акти приймання-передачі послуг позивачу, проте надані послуги не оплатив.

На твердження позивача, станом на 12.08.2022 заборгованість відповідача за Договором становить 242 707,49 грн, що свідчить про порушення відповідачем зобов`язань за Договором та стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509, 901, 902, 903 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи, а саме вищенаведеними актами приймання-передачі послуг від 20.11.2020, від 25.11.2020, від 16.12.2020, які підписані уповноваженими представниками сторін, підтверджується, що позивач надав відповідачу комунальні послуги та інші послуги на утримання орендованої будівлі на загальну суму 242 707,49 грн. За змістом наведених актів приймання-передачі послуг, відповідач не мав претензій щодо наданих йому послуг.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов п. 2.2., 3.1.2 Договору, не здійснив оплату за отримані послуги.

Станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості з оплати комунальних послуги та інших послуг на утримання орендованої будівлі на загальну суму 242 707,49 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 242 707,49 грн заборгованості за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 60/20 від 08.09.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача, який складається із суми судового збору в розмірі 3 640,61 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позову повністю, судовий збір в розмірі 3 640,61 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Держвуглепостач" (Україна, 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4; ідентифікаційний код 40225511) на користь Міністерства енергетики України (Україна, 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 30; ідентифікаційний код 37552996) 242 707,49 грн (двісті сорок дві тисячі сімсот сім гривень 49 коп.) заборгованості та 3 640,61 грн (три тисячі шістсот сорок гривень 61 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА