ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 року м.Дніпро Справа № 904/9811/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022р. у справі №904/9811/21

за позовом: Криворізького міськрайонного центру зайнятості, м. Кривий Ріг

до: Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), м.Дніпро

про: стягнення 19900,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022р. у справі №904/9811/21 (повний текст складено - 09.08.2022р., суддя - Васильєв О.Ю., м.Дніпро) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості 19900,00 грн. - виплаченої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 та 2270,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Південно-східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є роботодавцем гр. ОСОБА_1 , воно на підставі ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов`язано відшкодувати позивачу 19900,30 грн., виплачених зазначеній особі як допомога по безробіттю. При цьому суд критично оцінив доводи відповідача стосовно того, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі №160/6962/19 було лише визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.06.2019р. №1666-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", а питання про поновлення її на посаді не було предметом розгляду у суді, оскільки в контексті ст. 35 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" під поновленням безробітного на посаді за рішенням суду слід розуміти і визнання протиправним та скасування судом вказаного наказу, у зв`язку із порушенням роботодавцем вимог ст. 40 КЗпП, внаслідок чого суд дійшов висновку, що гр. ОСОБА_1 була поновлена на роботі.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022р. у справі №904/9811/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду є безпідставним, необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним встановленням обставин, що мають значення для справи;

- оскільки предмет позовних вимог по справі №160/6962/19 не стосувався поновлення на роботі, ОСОБА_1 не поновлювалась на роботі за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2019р. по справі №160/6962/19, а тому відсутні правові підстави для перерахування коштів, сплачених позивачем громадянці ОСОБА_1 у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 19990,30 грн.;

- кошти, сплачені ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю мають бути стягнуті саме з неї, а не з відповідача;

- у даному випадку відбувається подвійне стягнення коштів з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), оскільки колишнім Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області та його правонаступником, яким є відповідач, з дотриманням норм законодавства було нараховано та сплачено до Фонду єдині внески на загальнообов`язкове соціальне страхування, у тому числі, на страхування на випадок безробіття;

- необхідною умовою для стягнення коштів у сумі 19 990,30 грн. виплаченої допомоги по безробіттю є доведення позивачем правомірності сум такого нарахування, її розміру та відсутність підстав для припинення такої виплати, при цьому, позивачем не надано жодного доказу (в тому числі, індивідуального плану надання послуг), який би свідчив про виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, як застрахованої особи та беззаперечної наявності підстав для виплат.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що скасування наказу про звільнення фактично означає поновлення особи на роботі, оскільки за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Також позивач вказує на те, що згідно з ч.4 ст.35 цього Закону саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022р. у складі колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Мороз В.Ф., Білецька Л.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022р. у справі №904/9811/21. Вирішено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За розпорядженням керівника апарату суду від 15.12.2022р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Білецької Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2022р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу до свого провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

18.06.2019р. Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області видано наказ №1666-к про звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого її звільнено з посади головного спеціаліста відділу з правових питань Криворізького міського управління юстиції у зв`язку зі скороченням посади та ліквідацією Криворізького міського управління юстиції, за її згодою, без ставання до роботи з відпустки для догляду за дитиною, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", п.1 ст.40 КЗпП України, 18 червня 2019 року, з припиненням державної служби.

27.06.2019 гр. ОСОБА_1 звернулась до Криворізького міськрайонного центру зайнятості як особа шукаюча роботу, яка була звільнена з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.06.2019 на підставі ч. 1 п. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Наказом Криворізького міськрайонного центру зайнятості №НТ190703 від 03.07.2019р. гр. ОСОБА_1 було надано статус безробітної починаючи з 27.06.2019р. та згідно з п.п. 1, 3, 4 ст. 22 п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вказаній особі призначено матеріальне забезпечення на випадок безробіття починаючи з 04.07.2019р.

Також матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.06.2019р. за №1666-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати дату звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу з правових питань Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області з 22.07.2016р. та зобов`язати відповідача внести зміни до трудової книжки в частині дати звільнення, змінивши її з 18.06.2019р. на 22.07.2016р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2019р. у справі №160/6962/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.06.2019р. №1666-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", в решті у позові відмовлено.

Наказом Центру зайнятості №200720 від 20.07.2020 р. припинено реєстрацію безробітної гр. ОСОБА_1 у зв`язку з поданням нею заяви про припинення реєстрації.

Отже, на обліку в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості громадянка України ОСОБА_1 перебувала в період з 27.06.2019р. по 20.07.2020р.

27.10.2020р. громадянка знов звернулась до Центру як шукачка роботи та під час реєстрації було виявлено, що остання перебувала на обліку у Центрі у вказаний вище період.

Несплата Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) компенсації допомоги по безробіттю у сумі 19900,30 грн., нарахованої та виплаченої Криворізьким міськрайонним центром зайнятості гр. ОСОБА_1 за період перебування її на обліку у Центрі зайнятості стала підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.

Згідно зі ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що страховим випадком є, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 цього Закону допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особи, які втратили роботу з незалежних від них обставин (безробітні) та зареєструвалися у встановленому порядку, набувають право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

У даному випадку, як зазначено вище, 18.06.2019р. ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу з правових питань Криворізького міського управління юстиції у зв`язку зі скороченням посади та ліквідацією Криворізького міського управління юстиції, за її згодою, про що управлінням виданий відповідний наказ.

27.06.2019р. гр. ОСОБА_1 звернулась до Криворізького міськрайонного центру зайнятості як особа шукаюча роботу, де їй було надано статус безробітної.

Отже, вказана особа набула право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю та, у зв`язку з цим, з 27.06.2019р. гр. ОСОБА_1 здійснювалися виплати на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

За висновками місцевого господарського суду, враховуючи, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2019р. у справі №160/6962/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.06.2019р. №1666-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", заявлена до стягнення сума, яка була сплачена звільненому працівнику у вигляді допомоги по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки скасування адміністративним судом вказаного наказу одночасно свідчить й про поновлення такого працівника на роботі у зв`язку з порушенням роботодавцем вимог ст.40 КЗ пП.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого господарського суду, оскільки вважає їх зробленими без ґрунтовного дослідження обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Так, відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За змістом абз. 2 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З викладеного вбачається, що ст. ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі такого поновлення.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, за відсутності такого юридичного факту як поновлення працівника на роботі за рішенням суду, у роботодавця не виникає обов`язку відшкодовувати страховику понесені ним витрати з виплати допомоги по безробіттю працівнику, якого було звільнено на законних підставах.

Одночасно слід враховувати, що чинним законодавством України визначена певна процедура поновлення працівника на роботі, при цьому автоматичне поновлення працівника на роботі у зв`язку із скасуванням судом наказу про його звільнення законодавством не передбачено.

У даному випадку, питання щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та незаконності її звільнення не було предметом позовних вимог під час розгляду адміністративної справи №160/6962/19, рішенням у даній справі лише скасовано наказ про звільнення.

Таким чином, за висновком адміністративного суду у справі № 160/6962/19 скасування наказу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18.06.2019р. №1666-к про звільнення ОСОБА_1 не потягло за собою поновлення працівника на роботі відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, яка підлягає застосуванню у разі, якщо звільнення відбулося без законної на те підстави.

При цьому обставина стосовно поновлення ОСОБА_1 на роботі у спірний період, зокрема й за рішенням іншого суду, у цій справі не доведена, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цієї обставин.

Колегія суддів звертає увагу, що страховик має право на компенсацію з роботодавця виплачених страхових коштів у повному обсязі лише у випадку поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за судовим рішенням, яке набрало законної сили, оскільки право особи отримати допомогу по безробіттю за рахунок страхових коштів гарантується Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та його реалізація не залежить від дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства в частині визначення дати його звільнення чи причини звільнення, і саме на страховика покладено забезпечення виплати страхових коштів безробітному.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених у п. 3.3 даної постанови, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Одночасно колегія суддів вказує, що доводи позивача про те, що скасування наказу про звільнення фактично означає поновлення особи на роботі, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, з посиланням на положення ст. 235 КЗпП та ЗУ "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" спростовуються вищевикладеним та є безпідставними, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем норм права.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022р. у справі №904/9811/21 - скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Криворізького міськрайонного центру зайнятості на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судовий збір у сумі 3405,00 грн. сплачений за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд