РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2022Справа № 910/21117/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/21117/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко"

про стягнення 3226851,56 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Камишева К.В.

від відповідача: Глуговський С.Б.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т. Смарт Трейдинг» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (далі - відповідач) про стягнення 3226851,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів №Д-03-03/2021 від 03.03.2021 не здійснив повної та своєчасної оплати за поставлену позивачем продукцію, у зв`язку з чим останнім заявлено до стягнення основний борг у розмірі 2821678,63 грн, пеню у розмірі 262871,27 грн, штраф у розмірі 28216,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 64772,18 грн та 3% річних у розмірі 49312,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі №910/21117/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

13.01.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій протоколів створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису (до видаткових накладних), оскільки видаткові накладні підписані ЕЦП сторін та банківські виписки по рахункам позивача.

У судовому засіданні 25.01.2022 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про поновлення позивачу строку для подання додаткових доказів, про встановлення учасникам справи строків для подання заяв по суті спору та відкладення підготовчого засідання на 11.02.2022.

Відповідно до приписів частини 1, 2, 4, 5 та 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Зі змісту статті 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання.

Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд може прийняти до розгляду докази, подані стороною після подання заяв по суті спору, коли встановить, що сторона не мала можливості подати їх у визначений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису підтверджують підписання сторонами електронним підписом видаткових накладних, які, в свою чергу, додані разом з позовом, а банківські виписки по рахунку позивача підтверджують часткові оплати у розмірі, який вказаний у позові, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поновлення строку для подання відповідних доказів позивачем та прийняття їх до розгляду.

У судовому засіданні 11.02.2022 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 01.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 призначено підготовче засідання у справі на 10.06.2022.

У судовому засіданні 10.06.2022 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено.

У судовому засіданні 03.08.2022, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 30.08.2022.

Судове засідання, призначене на 30.08.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.10.2022.

Судове засідання, призначене на 13.10.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. у відпустці, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 призначено судове засідання на 14.12.2022.

13.12.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг" оригіналів електронних доказів - видаткових накладних, оскільки додатки позову містять лише паперову копію вказаних доказів, а паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У судовому засіданні 14.12.2022 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду, оскільки з урахуванням регламентованого Господарським процесуальним кодексом України порядку проведення підготовчого провадження та розгляду справи по суті, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, ознайомитися з письмовими та електронними доказами та оглянути їх у судовому засіданні, відтак, витребувані відповідачем докази оглянуті у судовому засіданні.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

У судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача заперечив про них та просив відмовити.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14.12.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «А.Т. Смарт Трейдинг» (далі - постачальник), що має ліцензію, видану Державною податковою службою України на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00063, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (далі - покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №Д-03-03/2021 (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти (іменовані далі товар), а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюються сторонами за обопільною згодою на базі письмової заявки покупця й зазначаються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи в відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, які складають невід`ємну частину договору (пункт 1.2 договору).

За умовами пунктів 1.3, 1.5 та 1.6 договору одиниця виміру літри. Поставка товару здійснюється окремими партіями, погодженими сторонами. Ціна на товар встановлюється у рахунках, видаткових накладних на кожну окрему партію товару.

Відносини щодо умов та строків постачання товару, визначені сторонами у розділі 2 договору.

Так, відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 договору, покупець зобов`язаний надіслати письмову заявку постачальнику. Товар поставляється погодженими партіями відповідно до письмової заявки, яку надає покупець постачальнику, та у відповідності із рахунком-фактурою на поставку тої чи іншої партії товару. Поставка товару підтверджується видатковими накладними на товар, підписаними представниками обох сторін. Постачання товару (кожної окремої його партії), в рамках цього договору, здійснюється на умовах: FCA, EXW, CPT. Конкретна умова постачання тої чи іншої партії товару визначається в додатку до договору на підставі заявки покупця (пункт 2.3 договору).

У випадку, якщо поставка товару була проведена без дотримання заявлених (згідно даних, відображених в заявці) покупцем даних про обсяг, дату поставки і т.д., однак сторонами були підписані накладні документи на товар (видаткові накладні та/або акти приймання-передачі), поставка товару вважається погодженою між сторонами і такою, що відповідає умовам цього договору (пункт 2.5 договору).

Умовами пункту 4.1 договору сторони погодили, що загальна ціна цього договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

Покупець зобов`язується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (в тому числі ПДВ) за товар в сумі, відображеній в рахунках-фактурах наданих постачальником, протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунка-фактури (пункт 4.2 договору).

При цьому, пунктом 4.2.1 договору сторони погодили, що строки та порядок оплати товару покупцем, вказані у пункті 4.2 за домовленістю сторін можуть бути переглянуті і відображені письмово в додатку до договору, підписаному та скріпленому печатками обох сторін, який буде невід`ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою №1 від 26 квітня 2021 року до договору поставки нафтопродуктів №Д-03-03/2021 від 03.03.2021 пункт 4.2 договору сторони виклали в наступній редакції: «Оплата продукції здійснюється на умовах відтермінування на 30 календарних днів від дати сформованої видаткової накладної, за поставлену продукцію (партії продукції), якщо інше не встановлено у додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином».

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок постачальника. Покупець зобов`язаний повідомити постачальника про здійснення платежу в день платежу, після перерахування грошових коштів покупцем з додатком копії платіжного доручення та/або інших документів. При цьому, передбачені в цьому пункті договору платіжні документи повинні містити посилання на призначення платежу, номер рахунку постачальника на оплату, найменування товару, номер та дату договору, номер і дату додатку до договору (пункт 4.4 договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання (пункт 7.1 договору).

У пункті 7.14 договору сторони підтвердили, що цей договір, заявки, специфікації, рахунки, первинні бухгалтерські документи, додатки, додаткові угоди та інші документи за договором можуть складатися в електронній формі та підписуватися сторонами електронними-цифровими підписами (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) в сервісі M.E.Doc та інші. Електронні документи вважаються одержаними адресатом з моменту надсилання, якщо відправник не отримає автоматичне повідомлення про те, що електронний документ не підписано.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору та надісланих покупцем письмових заявок постачальнику, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 4380272,63 грн, що підтверджується видатковими накладними, оригінали яких на електронному носії їх створення оглянуті в судовому засіданні 14.12.2022, №210031 від 04.03.2021 на суму 671470,80 грн, №210046 від 16.03.2021 на суму 169606,01 грн, №210059 від 26.03.2021 на суму 106138,62 грн, №210076 від 30.03.2021 на суму 434250,00 грн, №210077 від 31.03.2021 на суму 434250,00 грн, №210086 від 02.04.2021 на суму 434250,00 грн, №210104 від 05.04.2021 на суму 436334,40 грн, №210132 від 10.04.2021 на суму 721224,00 грн, №210169 від 14.04.2021 на суму 102837,60 грн, №210337 від 28.05.2021 на суму 318561,60 грн, №210341 від 29.05.2021 на суму 318561,60 грн та №210474 від 10.07.2021 на суму 232788,00 грн, які у відповідності до вимог пункту 7.14 договору підписані електронно-цифровими підписами сторін з накладенням електронних печаток, про що свідчать наявні в матеріалах справи протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить і відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів, оплату отриманої продукції здійснив лише частково в сумі 1558594,00 грн та з порушенням строку, у зв`язку чим виник борг в розмірі 2821678,63 грн, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Приписами статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до такого договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 4.2 договору (в редакції до 26.04.2021) визначено, що покупець зобов`язується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (в тому числі ПДВ) за товар в сумі, відображеній в рахунках-фактурах наданих постачальником, протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунка-фактури.

Після 26.04.2021 сторони переглянули строки оплати та в додатковій угоді №1 від 26 квітня 2021 року до договору поставки нафтопродуктів визначили, що оплата продукції здійснюється на умовах відтермінування на 30 календарних днів від дати сформованої видаткової накладної, за поставлену продукцію (партії продукції), якщо інше не встановлено у додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, у встановлений строк не здійснив.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 2821678,63 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені, штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Пунктами 5.7, 5.8 договору сторонами узгоджено, що у разі прострочення покупцем строків оплати за товар, більше ніж на три календарних днів покупець сплачує постачальникові штраф у розмірі 1% від вартості відвантаженого, але неоплаченого товару. У разі прострочення покупцем строків оплати за товар, покупець додатково сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає оплаті за рахунком, за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати за договором, йому на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пунктів 5.7, 5.8 договору нараховано і заявлено до стягнення пеню в розмірі 262871,27 грн та 28216,79 грн штрафу за прострочення оплати поставленого товару понад 3 днів.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховані 3% річних в сумі 49312,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 64772,18 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

У той же час, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не було враховано вимоги частини 6 статі 232 Господарського кодексу України.

Так, за приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зазначеною нормою права передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17 та від 12.03.2020 у справі №907/65/18.

Таким чином, враховуючи, що іншого строку нарахування пені, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, сторонами в договорі поставки нафтопродуктів не визначено, а умова за кожен день прострочення не може розцінюватися як установлення іншого строку, правомірним є нарахування пені за порушення строків оплати товару протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано за кожною накладною окремо.

Приймаючи до уваги вищевикладене, за розрахунком суду, виходячи з приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, належною до стягнення є пеня у розмірі 241231,17 грн, в іншій частині цих позовних вимог позивачу належить відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 129, 178, 202, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т. Смарт Трейдинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» про стягнення 3226851,56 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (03035, м. Київ, вул. Шаповалова Генерала, буд. 2, оф. 111; ідентифікаційний код 32727466) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т. Смарт Трейдинг» (04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 41; ідентифікаційний код 38960764) основний борг у розмірі 2821678 (два мільйони вісімсот двадцять одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн 63 коп., штраф у розмірі 28216 (двадцять вісім тисяч двісті шістнадцять) грн 79 коп., пеню у розмірі 241231 (двісті сорок одна тисяча двісті тридцять одна) грн 17 коп., 3% річних у розмірі 49312 (сорок дев`ять тисяч триста дванадцять) грн 69 коп., інфляційні втрати у розмірі 64772 (шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят дві) грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 48078 (сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн 17 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2022.

Суддя Т.В. Васильченко