ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 910/13847/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Макарчук Л.Л., довіреність від 19.10.2022р.;

від відповідача: Горобець В.В., ордер серія ВН №1204075 від 02.11.2022р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

на рішення Господарського суду Одеської області від „19 вересня 2022, повний текст якого складено та підписано „29 вересня 2022

у справі № 910/13847/21

за позовом: Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Герц»

про: стягнення 601936,00 грн., -

головуючий суддя Петров В.С.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.12.2022р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Комунальне підприємство (далі-КП) Головний інформаційно-обчислювальний центр звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "ГЕРЦ" про стягнення з останнього суми безпідставно отриманих коштів у розмірі 601936,00 грн.

30.08.2022 ухвалою Господарського суду м. Києва матеріали справи за позовом КП "Головний інформаційно-обчислювальний центр" були передані за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2021 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/13847/21 залишено без змін.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Герц» зберігає у себе кошти, які мають бути повернуті до КП ГІОЦ, оскільки КП ГІОЦ у відповідності до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 р. № 706, є особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП. Тобто, здійснювати фактичні взаємовідносини з пасажирами щодо розповсюдження транспортних квитків, що відображено в договорі, а ТОВ «Фінансова компанія «Герц» є лише фінансовою компанією, що надає послуги за договором з приймання від пасажирів та перерахунку платежів за транспортні квитки на транзитні рахунки КП ГІОЦ для подальшого їх розподілу між надавачами транспортних послуг.

За таких обставин, на думку позивача, кошти у розмірі 601936,00 грн. набуті ТОВ «Фінансова компанія «Герц» без належної правової підстави та всупереч порядку та договору, а тому мають бути повернуті до КП ГІОЦ. Однак, ТОВ «Фінансова компанія «Герц» не було повернуто вказані кошти, що в свою чергу стало підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати покладено на позивача.

Приймаючи зазначене рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» є необґрунтованими і безпідставними, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що за умовами Договору, крім вартості наданих ТОВ «ФК «Герц» фінансових послуг у розмірі 1% винагороди від кожного перерахування (переказу) грошових коштів на рахунки КП ГІОЦ, ТОВ «ФК «Герц» не має право на інші грошові кошти, що є предметом даного Договору, в тому числі й на кошти за невикористані платниками (пасажирами) електронні квитки з QR-кодом, придбані для оплати проїзду у міському пасажирському транспорті міста Києва.

Отже, на думку скаржника, грошові кошти за невикористані електронні квитки з QR-кодом набуті ТОВ «ФК «Герц» безпідставно.

А тому, на думку апелянта, місцевим господарським судом внаслідок невірно встановлення обставин, безпідставно не застосовано ст.1212 ЦК України, яка мала бути застосована у даних правовідносинах.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 клопотання Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Комунальному підприємству «Головний інформаційно-обчислювальний центр» строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 року у справі №910/13847/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на рішення Господарського суду Одеської області від „19 вересня 2022, повний текст якого складено та підписано „29 вересня 2022 у справі № 910/13847/21; призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» до розгляду на 08 грудня 2022 року о 14:30 год.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу Комунального підприємства „Головний інформаційно-обчислювальний центр залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 залишити в силі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 заяву представника Комунального підприємства „Головний інформаційно-обчислювальний центр Макарчука Л.Л. про проведення судового засідання, призначеного на 08 грудня 2022 о 14:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 продовжено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на рішення Господарського суду Одеської області від „19 вересня 2022, повний текст якого складено та підписано „29 вересня 2022 у справі № 910/13847/21 на розумний строк; призначено апеляційну скаргу Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на 17 січня 2023 року о 10:00 год.; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 за власною ініціативою виправлено описку, допущену в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №916/13847/21та вважати вірним « 2. Призначити апеляційну скаргу Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на 20 грудня 2022 року о 10:00 год.»

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016 р. між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» було укладено договір № б/н, відповідно до п. 1.1. якого КП ГІОЦ зобов`язується створити технічну можливість, а ТОВ «Фінансова компанія Герц» надавати фінансові послуги з приймання та переказу коштів, сплачених платниками через АСОКП за послуги підприємств, що надають житлово-комунальні та інші послуги в м. Києві, на рахунки цих підприємств та/або розподільчі рахунки КП ГІОЦ для їх подальшої обробки та розщеплення.

Згідно п. 1.2. договору за цим договором переказ коштів здійснюється ТОВ «Фінансова компанія «Герц» протягом операційного дня, але в кожному разі у строк не більше трьох операційних банківських днів з моменту здійснення платежу.

Відповідно до п. 1.5. договору ТОВ «Фінансова компанія «Герц», відповідно до отриманих дозволів та ліцензій, здійснює виключний вид діяльності прийом платежів та переказ коштів. ТОВ «Фінансова компанія «Герц» не здійснює послуг що надаються отримувачем платежу (виконавцем житлово-комунальних, та інших послуг) платнику. Правовідносини, що виникають між платником та одержувачем платежу (виконавцем житлово-комунальних та інших послуг) виникають, змінюються та припиняються виключно між платником та отримувачем платежу (виконавцем житлово-комунальних та інших послуг).

Положеннями п. 2.1. договору визначено, що вартість фінансових послуг, наданих ТОВ «Фінансова компанія «Герц» встановлюється у розмірі 1,0% (один відсоток) від кожного платежу прийнятого та перерахованого на розподільчий рахунок КП ГІОЦ або рахунок виконавця комунальних послуг.

В п. 2.2. договору встановлено, що для забезпечення виконання п. 2.1. цього договору, КП ГІОЦ на другий банківський день після розщеплення платежів (окрім платежів за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, які сплачуються на поточні рахунки теплопостачальних організацій із спеціальним режимом використання) перераховує (на підставі реєстрів по виконаних платежах) належну суму коштів на поточний рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Герц» № 980 , код банку 328210, код за ЄДПОУ 39763909 за надані послуги з приймання та перерахування платежів, згідно умов цього договору.

Після надходження від теплопостачальних організацій на розподільчий рахунок КП ГІОЦ коштів для забезпечення здійснення розрахунків з банківськими та фінансовими установами за надані споживачам послуги з приймання та перерахування платежів за централізоване опалення та централізовану постачання гарячої води, що підтверджені реєстрами (відповідно до п.3.3.2. цього договору), КП ГІОЦ до 20 числа місяця наступного за звітним місяцем, перераховує з розподільчого рахунку КП ГІОЦ на поточний рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Герц» № 980, код банку 328210, код за суму коштів за надані ним послуги з приймання та перерахування платежів за звітний календарний місяць, у розмірі, передбаченому п. 2.1. цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору КП ГІОЦ зобов`язаний: організувати канал зв`язку для обміну інформацією між КП ГІОЦ та ТОВ «Фінансова компанія «Герц», організувати та підтримувати на своєму боці, в режимі конфіденційного доступу, розміщення інформації про заборгованість та нарахування за житлово-комунальні та інші послуги населення, на підставі яких Платники отримують можливість сплатити вартість цих послуг на користь підприємств виконавців (постачальників тощо) житлово-комунальних та інших послуг через АСОКП; надавати ТОВ «Фінансова компанія «Герц» іншу інформацію, необхідну для виконання ним своїх обов`язків за цим договором; при обміні інформацією в електронному вигляді використовувати засоби захисту, узгоджені з ТОВ «Фінансова компанія «Герц»; щомісячно при вивантаженні бази даних нарахованих сум виконувати актуалізацію довідника вулиць (в АСОКП) та забезпечити відповідність вивантажених о/р споживачів з довідником; повідомляти ТОВ «Фінансова компанія «Герц» про зміну своїх поштових, банківських та інших реквізитів, необхідних для виконання умов цього Договору, протягом п`яти робочих днів з моменту їх зміни; забезпечити здійснення розрахунків за послуги ТОВ «Фінансова компанія «Герц» згідно умов розділу - цього договору.

Згідно п. 3.2 договору КП ГІОЦ має право повернути ТОВ «Фінансова компанія «Герц» акт звірки, в разі його неналежного оформлення (невідповідність даних з даними електронного реєстру; відсутність печатки, підпису, тощо).

В п. 3.3. договору передбачено, що ТОВ Фінансова компанія Герц зобов`язано: забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором (п. 3.3.1); надавати КП ГІОЦ інформацію про прийняті платежі, сплачені платниками через АСОКП, у вигляді електронних реєстрів безпосередньо до бази даних за допомогою каналу зв`язку КП ГІОЦ (П. 3.3.2); організувати прийом та перерахування від населення платежів за житлово-комунальні та інші послуги і забезпечити перерахування цих коштів на розподільний рахунок КП ГІОЦ та/або рахунки виконавців житлово-комунальних або інших послуг, вказані КП ГІОЦ, у відповідності до п. 3.3.4. цього договору (п. 3.3.3); наступного робочого дня, після отримання платежів, до 13-00 здійснювати перераховування грошових коштів, одержаних від населення за попередній робочий день як плату за житлово-комунальні та інші послуги, на розподільчий рахунок КП ГІОЦ № 106 та № 106 в ПАТ КЕ Хрещатик, код банку 300670, код 04013755 і рахунки виконавців комунальних послуг згідно з реквізитами рахунків вказаними КП ГІОЦ, одним платіжним дорученням на кожен з рахунків в суворій відповідності з реєстром (п.3.3.2. цього договору) в електронному вигляді (п. 3.3.4); для обміну інформацією з КП ГІОЦ організувати безперебійну роботу телекомунікаційної системи ТОВ «Фінансова компанія «Герц» (п. 3.3.5); надавати КП ГІОЦ розрахунок вартості послуг ТОВ «Фінансова компанія «Герц», у вигляді електронного реєстру (п. 3.3.6); на вимогу КП ГІОЦ надавати в електронному вигляді аналітичну і статистичну інформацію за період дії цього договору, в об`ємі, узгодженому з ТОВ «Фінансова компанія «Герц» при підписанні договору. Перелік і об`єм найменувань по видах аналітичної і статистичної інформації підписується сторонами і є невід`ємною частиною договору (п. 3.3.7); повідомляти КП ГІОЦ про зміну своїх поштових, банківських та інших реквізитів, необхідних для виконання умов цього договору, протягом п`яти робочих днів з моменту їх зміни (п. 3.3.8).

Згідно п. 3.4. договору ТОВ «Фінансова компанія «Герц» має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

У п. 4.1.договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та цим договором.

За положеннями п. 4.5. договору всі суперечки та розбіжності вирішуються шляхом переговорів та угод, а у випадку не досягнення взаємоприйнятного рішення - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року. В подальшому строк дії цього договору буде автоматично пролонговано на кожен наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про своє бажання розірвати цей договір, у строк не пізніше 1 (одного) місяця до закінчення строку дії цього договору (п. 7.2. договору).

На виконання умов договору № б/н від 02.03.2016 р. між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» було укладено: додаткову угоду від 22.03.2016 р., додаткову угоду від 30.12.2016 р., додаткову угоду № 3 від 01.06.2017 р., додаткову угоду № 4 від 05.07.2017 р., додаткову угоду № 01-18 від 11.01.2018 р., додаткову угоду № 03-18 від 11.01.2018 р., додаткову угоду № 02-18 від 24.01.2018 р., додаткову угоду № 8 від 04.10.2018 р., додаткову угоду № 9 від 30.06.2020 р., додаткову угоду № 10 від 20.11.2020 р.

Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами по справі договір № 03/06 від 03.06.2019 р. із додатковими угодами від 19.06.2019 р. та 03.09.2019 р., що за своєю суттю відноситься до договору про надання послуг, є підставою для виникнення у сторін договору зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України) та згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 р. № 706 з метою удосконалення системи обліку оплати проїзду та підвищення якості послуг з перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності створено автоматизовану систему обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності (АСОП) й комунальне підприємство Головний інформаційно-обчислювальний центр (ГІОЦ), у відповідності до п. 2 даного розпорядження визнано особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням цієї системи.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 р. № 1887 з метою удосконалення АСОП та підвищення якості послуг з перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності (порядок), згідно п. 1.1 якого, він регулює питання функціонування АСОП, визначає учасників відносин, їх права та обов`язки, види, форми носіїв електронного квитка, процедуру реєстрації та обігу електронного квитка. Відповідно до п. 3.2 Порядку учасниками АСОП є, зокрема: перевізники, користувачі (пасажири) та КП ГІОЦ, як оператор АСОП (п. 3.5. Порядку).

Згідно з п. 5.2 Порядку оператор зобов`язаний забезпечувати інформаційну, технологічну взаємодію та відповідний обмін даними між учасниками щодо функціонування носіїв електронного квитка і розподілу грошових коштів між учасниками АСОП; здійснювати облік даних послуг з перевезення пасажирів; організовувати мережу розповсюдження електронних квитків та поповнення транспортного ресурсу; надавати інформацію про придбання та користування електронним квитком; вести реєстр носіїв електронного квитка; виконувати інші обов`язки, які випливають із цього порядку.

Так, відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Герц» взяло на себе зобов`язання з надання КП ГІОЦ фінансових послуг, зокрема з перерахування КП ГІОЦ грошових коштів, одержаних від платників (пасажирів) в якості плати за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва, з наступного дня використання пасажирами таких квитків (активації/валідації).

Як зазначає позивач, в період з липня по листопад 2020 року платниками (пасажирами) не використано 75242 разових квитка з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва на суму 601936,00 грн., що підтверджується відповідними звітами про реалізацію продукції, доданими до позову.

Відповідно до п. 10.7 Порядку строк дії QR-коду становить 15 днів з моменту його придбання. В свою чергу зі спливом 15 денного строку дії QR-коду такі квитки не можуть бути використані пасажирами для отримання транспортних послуг, тобто такі квитки не можуть бути активовані/валідовані пасажирами.

Спір між сторонами у справі виник з тих обставин, що у відсутність зобов`язань за договором з перерахування грошових коштів до моменту активації/валідації зазначених квитків, ТОВ «Фінансова компанія «Герц», зважаючи, що зазначені квитки не були валідовані/активовані пасажирами, не здійснювало перерахунків КП ГІОЦ вказаних вище грошових коштів, і тому такі грошові кошти залишились у ТОВ Фінансова компанія «Герц», як набуті безпідставно.

Як вірно вказано позивачем, ТОВ «Фінансова компанія «Герц» не є надавачем транспортних послуг, а лише фінансовою компанією, що за винагороду за договором надає фінансові послуги з перерахування грошових коштів, які надійшли від пасажирів в якості плати за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва. Однак, судом оцінюються критично доводи позивача про те, що оскільки спірні грошові кошти залишились у ТОВ «Фінансова компанія «Герц» як набуті безпідставно, відповідно останні підлягають поверненню позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірний період дії договору, а саме з липня по листопад 2020 р., сторони у своїх правовідносинах користувались договором № б/н від 02.03.2016 р. зі змінами, передбаченими додатковою угодою № 9 від 30.06.2020 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 9 від 30.06.2020 р. сторонами було викладено п. 3.3.4. договору у новій редакції, згідно якої:

-ТОВ Фінансова компанія «Герц» зобов`язано наступного робочого дня, після отримання платежів, до 13:00 здійснювати перерахування грошових коштів, одержаних від платників за попередній робочий день, як плату за житлово-комунальні та інші послуги, на розподільчий рахунок КП ГІОЦ № НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк і рахунки виконавців комунальних та інших послуг згідно з реквізитами рахунків, вказаними КП ГІОЦ, одним платіжним дорученням в суворій відповідності з реєстром (п. 3.3.2. цього договору) в електронному вигляді.

-Грошові кошти, одержані від платників в якості плати за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва, перераховувати наступного робочого дня, що слідує за днем фактичного використання (активації/валідації за допомогою спеціалізованих пристроїв, розташованих в міському пасажирському транспорті міста Києва) відповідних квитків. У випадку невикористання платниками придбаних разових квитків з QR-кодом протягом 14 днів з моменту їх придбання, ТОВ Фінансова компанія Герц, з дотриманням вимог чинного законодавства, здійснює повернення відповідних сум грошових коштів платникам, які звертаються до ТОВ Фінансова компанія Герц з відповідними заявами.

Так, з огляду на вказане, безпідставними є посилання позивача на п. 1 додаткової угоди від 30.06.2020 р. № 9 до договору від 02.03.2016 р. як на підставу повернення спірних грошових коштів. Адже, відповідно до умов п. 3.3.4 договору в редакції вказаної додаткової угоди № 9, що діяла у спірний період з липня по листопад 2020 р., сторони договору досягли згоди щодо порядку перерахування грошових коштів, отриманих ТОВ Фінансова компанія «Герц» в якості плати за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва. Вказаною додатковою угодою прямо передбачено та врегульовано ситуацію, коли платниками з будь-якої причини не були використані разові квитки з OR-кодом протягом 14 днів з моменту їх придбання, ТОВ «Фінансова компанія «Герц» зобов`язано повернути вартість невикористаного квитка саме платнику за його особистою заявою, а не позивачу.

Відповідно до пункту 10.4 Порядку (в редакції від 22.10.2018 р. № 1887) користувач (пасажир) може повернути грошові кошти, які є на транспортному ресурсі носія електронного квитка, протягом одного року з дати останньої реєстрації електронного квитка в АСОП. Для повернення грошових коштів користувач (пасажир) звертається до оператора із заявою, до якої додається документ, що підтверджує купівлю електронного квитка або повернення транспортного ресурсу.

18.06.2020 р. до пункту 10.4 Порядку були внесені зміни на підставі Розпорядження №883 виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Про затвердження змін до Порядку функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва» незалежно від форм власності, та пункт 10.4 викладений у новій редакції, згідно якої користувач (пасажир) може повернути грошові кошти, які є на транспортному ресурсі носія електронного квитка, протягом одного року з дати останньої реєстрації електронного квитка в АСОП, а грошові кошти за придбаний OR-код - протягом 14 днів з моменту його придбання.

В свою чергу відповідно до пункту 5.1. Порядку оператор має право надавати послуги з користування та обслуговування елементів АСОП на підставі договорів про надання послуг в АСОП, що укладає оператор з перевізниками, агентами, банками, фінансовими установами.

Отже, позивач, уклавши 30.06.2020 р. додаткову угоду № 9 та передбачивши певний порядок повернення відповідних сум грошових коштів платникам за невикористані квитки саме ТОВ «Фінансова компанія «Герц», відповідно погодився з такими умовами, що узгоджуються з п. 5.1. вказаного Порядку, який не містить заборону повернення грошових коштів за придбаний та невикористаний QR-код відповідачем.

Ті обставини, що відповідно до додаткової угоди №10 від 20.11.2020 р. до договору №б/н від 02.03.2016 р., яка набула чинності з 20.11.2020 р., сторони виключили зазначений абзац 2 підпункту 3.3.4 пункту 3.3. розділу 3 договору, не свідчать про те, що порядок повернення спірних коштів змінено, і тому вказані кошти підлягають поверненню КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Слід зазначити, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

За частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідно встановити факт їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Застосування положень статті 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно.

Водночас як вірно вказано господарським судом, у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами у цій справі, положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» не є та не був власником спірної суми грошових коштів. До того ж договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 601936,00 грн. як безпідставно набутих.

Безпідставними є посилання позивача на те, що у виниклій ситуації ТОВ «Фінансова компанія «Герц» зберігає у себе кошти, які мають бути повернуті до КП ГІОЦ, оскільки КП ГІОЦ у відповідності до вищезазначеного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 р. № 706, є особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП, тобто, здійснювати фактичні взаємовідносини з пасажирами щодо розповсюдження транспортних квитків, що відображено в договорі, а ТОВ «Фінансова компанія «Герц» є лише фінансовою компанією, що надає послуги за договором з приймання від пасажирів та перерахунку платежів за транспортні квитки на транзитні рахунки КП ГІОЦ для подальшого їх розподілу між надавачами транспортних послуг. Адже у відповідності до п. 2 розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 р. № 706 позивача у даній справі визнано особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням цієї системи.

Таким чином, враховуючи що разові квитки з QR-кодами є невикористаними, це свідчить про те, що КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» не надавав послуги з проїзду у пасажирському транспорті міста Києва, а отже не може, посилаючись на положення розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 р. № 706 та вимагати перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» грошових коштів, які знаходяться у відповідача як плата за транспортні послуги, які не були надані позивачем.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За положеннями ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ГПК України).

Способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Враховуючи викладене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

За таких обставин, рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» без задоволення.

Згідно із ст.129 ГПК України, судові витрати слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-286 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Головний інформаційно-обчислювальний центр залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2022р. у справі №910/13847/21 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

21.12.2022р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький