ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"06" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1223/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.
за участю представників:
від позивача: адвокат Линдюк С.С. ордер,
від відповідача: адвокат Скалов С.Ю. - ордер,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (вх. №2-1030/22 від 07.11.2022) про розподіл судових витрат по справі № 916/1223/22
про стягнення 1 527 856,00 грн.
20.06.2022 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агронерудпром про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» заборгованості в розмірі 776078,51 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.11.2022 у задволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агронерудпром» відмовлено повністю.

07.11.2022 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/1223/22 про розподіл судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з позивача на його користь 40000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

08.11.2022 ухвалою Господарського суду одеської області призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (вх.№ 2-1030/22 від 07.11.2022) про розподіл судових витрат по справі № 916/1223/22 на "17" листопада 2022 року о 12:20 год.

14.11.2022 ухвалою суду постановлено здійснити проведення судового засідання по справі № 916/1223/22 "17" листопада 2022 року о 12:20 год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "ВКЗ" (доступ до системи за посиланням: vkz.court.gov.ua) за участю представників ТОВ «Агронерудпром» та ТОВ «Гнейс-С».

Судове засідання, призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2022 у справі № 916/1223/22 на 17.11.2022 о 12:20 год., не відбулося у зв`язку з аварійним відключенням енергопостачання у м. Одесі та відсутністю живлення електроенергії в адміністративній будівлі суду в період з 16.11.2022 по 18.11.2022, що унеможливило проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

18.11.2022 до суду від ТОВ «Агронерудпром» на електронну адресу суду надійшла відповідь (вх. № 26292/22) на заяву про ухвалення додаткового рішення, яка судом була долучена до матеріалів справи.

21.11.2022 ухвалою Господарського суду Одеської області призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (вх. №2-1030/22 від 07.11.2022) про розподіл судових витрат по справі № 916/1223/22 на "24" листопада 2022 року о 12:20 год.

Окрім того, 21.11.2022 ТОВ «Агронерудпром» подано до суду, через систему «Електронний суд», додаткову заяву (вх. № 26488/22) щодо виконання ухвали суду, яка за змістом є тотожною відповіді на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Судове засідання, призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2022 у справі № 916/1223/22 на 24.11.2022 о 12:20 год., не відбулося у зв`язку з аварійним відключенням енергопостачання у м. Одесі та відсутністю живлення електроенергії в адміністративній будівлі суду, що унеможливило проведення судових засідань.

29.11.2022 ухвалою Господарського суду Одеської області призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (вх. №2-1030/22 від 07.11.2022) про розподіл судових витрат по справі № 916/1223/22 на "06" грудня 2022 року о 14:20 год.

Представник ТОВ «Гнейс-С» в судовому засіданні підтримав подану заяву, стисло надав пояснення та просив задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.

Представник ТОВ «Агронерудпром» в судовому засіданні заперечував проти доводів заявника, стисло надав пояснення щодо заяви та просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, зазначивши про необґрунтованість їх розміру.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник зазначив, що разом із поданням відзиву на позовну заяву представником відповідача було подана заява про те, у відповідності до приписів ч.8 ст.129 ГПК України, протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі, будуть подані докази стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідач вказує, що 15.09.22 між адвокатом Скаловим С.Ю. та відповідачем ТОВ «Гнейс-С» був укладений Договір про надання правової допомоги.

Додатковою угодою від 19.09.22 до Договору сторонами визначено перелік послуг та погоджено, що сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу у Господарському суді Одеської області у справі №916/1223/22 про стягнення заборгованості з ТОВ «Гнейс-С» складає 20 000 грн., виходячи із погодженого між клієнтом та адвокатом фіксованого гонорару за надання послуг правової допомоги у даній справі в суді.

Відповідач додає, що окрім фіксованого розміру вартості надання послуг, вказаного в пункті 1 цієї Додаткової угоди, клієнт зобов`язується також сплатити адвокату додаткову винагороду за відмову у позові («гонорар успіху») в розмірі 20 000,00 грн.

При цьому, згідно пункту 4 Додаткової угоди сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 3-х робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції по справі №916/1223/22.

Відтак, заявник зауважує, що 04.11.22 між відповідачем та адвокатом Скаловим С.Ю. підписано Акт приймання-передачі наданих послуг у справі № 916/1223/22, відповідно до якого загальна вартість послуг, наданих адвокатом у даній справі, становить 40 000,00 грн.

У відповіді на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 26292/22 від 18.11.2022) ТОВ «Агронерудпром» зазначило, що відповідно до статей Господарського процесуального кодексу України робота адвоката у вигляді надання професійної правничої допомоги клієнту, має бут и сплачена замовником, згідно з виконаною роботою.

При цьому, позивач наголосив, що справа №916/1223/22 за позовом ТОВ «Агронерудпром», згідно ухвали про відкриття провадження від 24.06.2022, мала розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до висновку судді з огляду на складність справи та ціни позови. За клопотанням ТОВ «Гнейс-С» суддя перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок, на переконання позивача, є запорукою подальшого відшкодування таких витрат, а підтвердженням відшкодування адвокатських послуг мають бути платіжні доручення від ТОВ «Гнейс-С» по сплаті за виконану роботу адвокатом Скадовим С. Ю., відповідно до рахунку адвоката га акту виконаних робіт. Натомість ТОВ «Гнейс-С» не перерахувало жодної копійки за виконану роботу адвокатом, а перекладає свою відповідальність за сплату свого ж адвоката на ТОВ «Агронерудпром».

Водночас позивач зауважив, що поведінка по не сплаті та ухилянні від виконання грошових зобов`язань ТОВ «Гнейс-С» вже є характерною, оскільки ситуація вже набуває повторюваності.

Зважаючи на викладені позивачем обставини, він впевнений, що ТОВ «Гнейс-С» й не збиралося сплачувати за виконані роботи адвокату Скалову С. Ю., який витратив свій час на захист компанії-боржника, на захист компанії, що визнає свій борг, але його добровільно не сплачує та систематично ухиляється від сплати своїм виконавцям за виконані та підтверджені роботи.

Дослідивши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим, згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд зазначає, що приписи частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України є аналогічними з приписами частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України.

Так, у заяві відповідач просить стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу за супроводження даної справи під час розгляду позовної заяви, розмір яких складає 40000,00 грн.

Відповідно до п. 1 договору про надання правової допомоги від 15.09.2022, укладеного між адвокатом Скаловим С.Ю. та ТОВ «Гнейс-С», адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Згідно п. 3 договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, визначеному сторонами в додатковій угоді.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

19.09.2022 між адвокатом Скаловим С.Ю. та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15.09.2022, якою сторони погодили, що сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу в Господарському суді Одеської області у справі № 916/1223/22 про стягнення заборгованості з ТОВ «Гнейс-С» складає 20 000,00 грн., виходячи із погодженого між клієнтом та адвокатом фіксованого гонорару за надання послуг правової допомоги у даній справі в суді першої інстанції.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили, що окрім фіксованого розміру вартості надання послуг, вказаного в пункті 1 цієї додаткової угоди, клієнт зобов`язується також сплатити адвокату додаткову винагороду за ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позові («гонорар успіху») в розмірі 20 000,00 грн.

В пункті 3 додаткової угоди передбачено, що в рамках супроводження справи та надання правової допомоги, сторони домовились про наступний (невиключний) перелік послуг (робіт): ознайомлення з наявними документами, первинна консультація клієнта; ознайомлення з матеріалами справи №916/1223/22; опрацювання нормативної бази, судової практики; підготовка та подання необхідних процесуальних документів (заяви, клопотання, відзив, заперечення, пояснення, інші необхідні процесуальні документи у справі); підготовка та подання заяв по суті, клопотань тощо; участь в судових засіданнях в суді першої інстанції; переговори з метою врегулювання спору; ознайомлення з матеріалами справи в суді, складання адвокатських запитів; складання необхідних процесуальних документів для захисту прав та інтересів клієнта; інші послуги (роботи), що необхідні для супроводження справи клієнта.

Окрім того, сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 3-х робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням суду (п. 4 додаткової угоди від 19.09.2022).

На виконання умов договору від 15.09.2022 та додаткової угоди від 19.09.2022, сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2022 про те, що адвокатом надано відповідачу у справі № 916/1223/22, яка розглядається Господарським судом Одеської області, наступні послуги:

- вивчення матеріалів позовної заяви з додатками - 2 год;

- правовий аналіз відносин, що склались між позивачем та відповідачем - 4 год;

- попередня консультація клієнта щодо наявності правових підстав для задоволення або відмови в позові - 2 год;

- підготування відзиву на позовну заяву та доданих письмових доказів - 3 год;

- правовий аналіз заяви про збільшення позовних вимог, підготовка та подання суду заперечень щодо прийняття такої заяви до розгляду - 2 год;

- підготування та подання до суду зустрічної позовної заяви про стягнення штрафу - 3 год;

- представництва інтересів в судових засіданнях - 4 год;

- аналіз та надання правової позиції доданим позивачем документам в ході розгляду справи в суді першої інстанції - 2 год;

- підготування до судових дебатів -1 год. Всього адвокатом витрачено 23 години. Загальна сума фіксованих розміру вартості послуг складає 20 000,00 грн.

Крім того, згідно п.2 додаткової угоди до договору, окрім фіксованого розміру вартості надання послуг, вказаного в змісті додаткової угоди, клієнт також зобов`язується сплатити адвокату додаткову винагороду у випадку ухвалення судом рішення про відмову в позові («гонорар успіху») в розмірі 20 000,00 грн.

Підписанням даного акту замовник підтвердив, що правові послуги, виконані адвокатом якісно та в повному обсязі.

Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2022 загальна сума наданих послуг складає 40 000,00 грн, та сторони претензій один до одного не мають.

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура від 04.11.2022 на сплату відповідачем на рахунок адвоката Скалова С.Ю. правничої допомоги в Господарському суді Одеської області по справі № 916/1223/22 на суму 40000 грн.

Суд встановив, що Скалов Сергій Юрійович є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 562 від 20.10.2009.

Щодо «гонорару успіху» у розмірі 20 000,00 грн суд зазначає наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72); (пункти 5.34, 5.40, 5.41, 5.42, 5.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує зазначену судову практику у вирішення питання щодо стягнення «гонорару успіху».

Проаналізувавши складність справи, обсяг наданих послуг, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, cуд вважає, що сума у розмірі 40000,00 грн. за надані адвокатом послуги при розгляді господарським судом даної справи є завищеною, зважаючи на наступне.

У жодному із наданих до суду документів не вказується скільки коштує година роботи адвоката. В описі робіт зазначено лише загальну кількість часу витраченого адвокаомт на виконання послуг .

Суд, враховуючи характер спірних правовідносин, дійшов висновку, що вартість послуг є надто збільшеною, оскільки даний спір є незначної складності, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору про виконання робіт. У спорах такого характеру, за відсутності особливостей у спірних правовідносинах, відсутності протиріч щодо факту виконання робіт і їх часткової оплати, судова практика є сталою. При цьому, представник відповідача факт відсутності заборгованості перед позивачем не спростовував. Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

При цьому суд зауважує, що розрахунок адвокатських витрат є неконкретизованим, дана справа не є складною, практика вирішення подібних спорів стала, не потребує значного вивчення законодавства та судової практики, дослідження великого обсягу доказів, тощо.

Вартість підготування та подання до суду зустрічної позовної заяви про стягнення штрафу на думку суду, взагалі не підлягає стягненню з позивача, оскільки, у зустрічну позовну заяву повернуто ТОВ «Гнейс-С» без розгляду.

Щодо представництва в суді - представник відповідача приймав участь у 4 судових засіданнях в режимі відеоконференції, додаткових заяв по суті спору, окрім відзиву на позов, під час розгляду справи відповідачем не подавалися, було надано лише заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, оскільки вони є неспіврозмірними та завищеними, а саме вартість таких послуг адвоката в розмірі 20000,00 грн.

Таким чином суд визнає обґрунтованими та співмірними при розподілі судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів відповідача в Господарському суді Одеської області області витрати в сумі 20000,00 грн, що за висновком суду є розумним, справедливим та таким, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг.

Разом з цим, суд не заперечує право адвоката та його довірителя (відповідача) на таку оцінку вартості, як передбачено договором про надання правової допомоги та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У зв`язку з викладеним, судом відхиляється твердження ТОВ «Агронерудпром» щодо відсутності доказів сплати заявником на користь адвоката Скалова С.Ю. заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, взявши до уваги категорію та складність справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру витрат заявника на правничу допомогу до 20000,00 грн, що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 123, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (вх. №2-1030/22 від 07.11.2022) про розподіл судових витрат по справі № 916/1223/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агронерудпром» (03126, м. Київ, вул. Качалова, № 5-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гнейс-С» (55632, Миколаївська обл., Новобузький р-н, с. Софіївка, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

3. В задоволенні решти заяви - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст. 327 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 16.12.2022.

Суддя О.В. Цісельський