ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. Справа№ 910/21798/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача Ніколова В.М.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК"

на рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022

у справі № 910/21798/21 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Міністерства оборони України

до Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

про стягнення суми за банківською гарантією від 25.06.2018 № 13575-0618/ERL3v у розмірі 52 725, 00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2021 року Міністерство оборони України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" (далі за текстом - ПрАТ "АЙБОКС БАНК"; відповідач) про стягнення 52 725, 00 грн за банківською гарантією від 25.06.2018 № 13575-0618/ERL3v.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (далі за текстом - ТОВ "ЄВРО КЛАСС") умов укладеного з позивачем договору від 27.06.2018 № 286/2/18/59 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) у відповідача виникло зобов`язання сплатити позивачу грошові кошти відповідно до умов гарантії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.07.2022 у справі №910/21798/21 позов задоволено та стягнуто з ПрАТ "АЙБОКС БАНК" на користь Міністерства оборони України 52 725 грн 00 коп. суми за банківською гарантією, а також 2 270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що обставини щодо правовідносин сторін за договором поставки № 268/2/18/59 від 08.06.2018 встановлені в рішенням господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/10612/19, а тому формальні підстави для спростування гарантійного випадку жодним чином не можуть впливати на факт, який встановлений в судовому рішенні. При цьому судом враховано те, що факт перерахування коштів Міноборони України за продукцію на рахунок ТОВ "Євро Класс" свідчить про дотримання Міністерством вимог бюджетного законодавства. Також, суд звернув увагу, що надана Банком гарантія в сумі 52 725,00 грн є фіксованою (5 % від суми договору поставки № 268/2/18/59 від 08.06.2018), умов щодо зміни такої суми умовами договору не передбачено, та Банком дана сума є погодженою при видачі ним банківської гарантії Міністерству.

Короткий зміст апеляційної скарги, її доводів та заперечень на неї.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ПрАТ "АЙБОКС БАНК" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022 у справі № 910/21798/21 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального (ст. 61 Конституції України, ст. 48 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 8, 560, 569, 981, 991 ЦК України, ст. 200 ГК України), норм процесуального права (ст.ст. 76, 77, 77, 78, 79, 86, 236 ГПК України) та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що при прийнятті рішення судом не враховано клопотання позивача про розгляд справи у загальному провадженні та не розглянуто клопотання про витребування доказів. Окрім того, скаржник зазначає, що вимога від 26.12.2018 №286/6/7073 не підлягала задоволенню, оскільки не відповідала умовам Гарантії та була надіслана особою без належних повноважень. Також, за посиланням скаржника стягнення з ТОВ «ЄВРО КЛАСС» штрафних санкцій є фактом повторного притягнення постачальника до цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору від 27.06.2018 № 286/2/18/59.

Відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи до суду не надходили.

Розгляд заяв, клопотань учасників справи

Разом із апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про витребування доказів (інформації) від Міністерства оборони України, Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ», Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та Військової частини НОМЕР_1 . Клопотання відповідача мотивоване неотриманням відповідей на його адвокатські запити щодо надання інформації про виконання ТОВ «Євро Класс» умов договору № 286/2/18/59 від 27.06.2018.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів слід відмовити, оскільки в матеріалах справи наявні достатні для встановлення дійсних обставин справи, докази. Також суд зазначає, що факт неналежного виконання третьою особою зобов`язань за договором №286/2/18/59 від 27.06.2018 встановлено рішенням суду від 18.11.2019 у справі № 910/10612/19, яке набрало законної сили і в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиційним при вирішенні даної справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 апеляційну скаргу ПрАТ "АЙБОКС БАНК" у справі № 910/21798/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/21798/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "АЙБОКС БАНК" на рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022 у справі №910/21798/21 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

Після надходження до суду матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 за клопотанням скаржника поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022, відкрито апеляційне провадження у справі №910/21798/21 та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 07.12.2022.

У судовому засіданні 07.12.2022 взяв участь представник позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 08.06.2018 № 268/2/18/59 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), укладеного між Міністерством оборони України та ТОВ «ЄВРО КЛАСС», останнє взяло на себе зобов`язання у 2018 році поставити Міністерству оборони України обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 400 л): лот 2 Обладнання для їдалень (39312200-4) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 400 л), а саме (Казан електричний для варіння їжі КВЕ-400) (далі - товар), зазначений у специфікації, а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Згідно з п. 1.2. договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, у якій визначено: Казан електричний для варіння їжі КВЕ - 400) до 25.08.2018 включно - 19 штук на суму 878 750, 00 грн. без ПДВ, а всього на суму 1 054 500, 00 грн. з ПДВ.

За положеннями п. 5.1. договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо. Терміни постачання обладнання визначено у рознарядці замовника, яка є невід`ємною частиною договору.

Строк постачання товару - до 25.08.2018.

Пунктом 11.3 договору встановлено, що виконання зобов`язань постачальником за договором у розмірі 5 % вартості договору забезпечено банківською гарантією від 25.06.2018 № 3575-0618/ERL3v, виданою AT «Айбокс Банк» на суму 52 725,00 грн.

Умовами банківської гарантії від 25.06.2018 № 3575-0618/ERL3v передбачено, що Банк гарантує безумовно та безвідклично виплатити Міністерству оборони України кошти в сумі 52 725,00 грн. після одержання письмової вимоги бенефіціара, в якій стверджується про те, що ТОВ «Євро Класс» (принципал) не виконало (неналежно виконало) свої зобов`язання щодо якості, кількості та строків поставки товару відповідно договору.

Термін дії гарантії з 25.06.2018 по 01.02.2019 і будь-яка письмова вимога бенефіціара на оплату має бути отримана гарантом за адресою: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 9А.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/10612/19 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Класс» на користь Міністерства оборони України стягнуто 165 556,50 грн штрафних санкцій, з яких: пеня у розмірі 91 741,50 грн, штраф у розмірі 73 815,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 483,35 грн у зв`язку з порушенням умов договору № 268/2/18/59 від 08.06.2018 - нездійснення поставки визначеного у ньому товару у строк до 25.08.2018 включно.

У зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" умов договору від 27.06.2018 № 286/2/18/59 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідач зобов`язаний сплатити позивачу грошову суму відповідно до умов гарантії, проте, свого зобов`язання не виконав, що і стало підставою для звернення Міністерства оборони України з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За умовами частини першої та другої статті 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Зі змісту наведених положень законодавства слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умов порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина перша статті 565 Цивільного кодексу України).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 дійшла висновку, що відповідно до статей 560, 563, 565 ЦК України обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що при вирішенні спору про існування гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить в першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Частини третьою розділу І Положення «Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах» затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 41/10321 терміни в цьому положенні вживаються у такому значенні, зокрема: вимога - це лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. Вимога за контргарантією складається банком-гарантом (або іншим банком-контргарантом) і подається за довільною, якщо інше не визначено умовами контргарантії, формою або надсилається у формі повідомлення банку-контргаранту; гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; належне представлення - це представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контр гарантіями.

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України (стаття 663 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Враховуючи те, що своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару буде свідчити про порушенням зобов`язання з поставки товару.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Матеріалами справи підтверджено, що факт невиконання ТОВ «ЄВРО КЛАСС» умов договору від 08.06.2018 № 268/2/18/59 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), забезпеченого гарантією, в частині дотримання строків поставки товару, встановлено у рішенні господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі № 910/10612/19.

Доказів зворотного, тобто здійснення належної поставки передбаченого зазначеним вище договором товару у визначений ним строк, сторонами надано не було.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає доведеним порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до умов договору банківської гарантії Банк безвідклично та безумовно зобов`язався виплатити бенефіціару 52 725,00 грн у разі невиконання (неналежного виконання) ТОВ «ЄВРО КЛАСС» зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до договору.

Таким чином, в даному випадку наявні правові підстави для отримання Міноброни України суми банківської гарантії № 3575-0618/ERL3v від 25.06.2018 в розмірі 52 725,00 грн.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із порушенням ТОВ «ЄВРО КЛАСС» умов договору від 08.06.2018 №268/2/18/59, забезпеченого гарантією, Міністерством оборони України було направлено на адресу Гаранта письмову вимогу № 286/6/7037 від 26.12.2018 (а.с.13) про сплату грошового забезпечення в розмірі 52 725, 00 грн, отримання якої Банком не заперечується.

Повноваження особи, яка її підписала підтверджувались відповідною довіреністю, у разі сумнівів у правомірності якої Банк був не позбавлений права витребувати її оригінал у заявника.

До того ж, з огляду на те, що Банк було повідомлено про виникнення зобов`язання з виплати спірної гарантії, посилання скаржника на те, що довіреність на особу, яка підписала письмову вимогу, не завірена належним чином, в даному випадку не приймається до уваги, оскільки згадана обставина не скасовує права Міноборони України за встановлених обставин отримати виплату за даною гарантією в судовому порядку за відсутності передбаченого законом обов`язкового позасудового порядку врегулювання цього спору.

В частині посилання скаржника на ст. 48 Бюджетного кодексу України та те, що договір від 08.06.2018 № 268/2/18/59 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) не було зареєстровано в органах Державного казначейства України, апеляційний господарський суд зазначає, що Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, а також питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства (стаття 1 БК України)

Відповідно до пункту 7 статті 2 БК України бюджетне зобов`язання - це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

В той же час, спірні правовідносини між сторонами у даній справі є не бюджетними, а господарськими (цивільними), які відповідно до частини 1 статті 1 ЦК України засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що регулюються актами цивільного законодавства України, а відтак, таке посилання є безпідставним та не спростовує зобов`язання відповідача сплатити суму банківської гарантії.

При цьому, спірною гарантією чітко визначено розмір виплати за нею, а відтак, посилання скаржника на безпідставне визначення позивачем суми стягнення є необґрунтованим.

В той же час, як вірно визначено місцевим господарським судом, стягнення за банківською гарантією у разі настання визначених в ній обставин, не є подвійним притягненням до цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору від 27.06.2018 № 286/2/18/59, оскільки банківська гарантія та господарські санкції мають різну правову природу та не належать до одного виду відповідальності, а отже, стягнення коштів як неустойки та окремо як банківської гарантії не є порушенням статті 61 Конституції України.

З урахуванням зазначеного вище, правомірним є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову.

З урахуванням того, що матеріалах справи відсутні докази, які спростовують обставини придбання позивачем мобільних телефонів, підтверджують інший вміст відправлення, аніж той, про який зазначає позивач, або містять відомості про створення наданих позивачем доказів за наявності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, подані позивачем докази є достовірними та вірогідними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022 у справі № 910/21798/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "АЙБОКС БАНК".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2022 у справі № 910/21798/21.

Матеріали справи № 910/21798/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 23.12.2022 (у зв`язку з тривалими повітряними тривогами та відключеннями електроенергії).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова