ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"14" грудня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/329/22
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., при секретарі Московчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 560 040 896,00 грн
за участю представників:
позивача: Дорошенко Олена Миколаївна
відповідача: Мусієнко Олег Вікторович
третьої особи: не з`явився
16.05.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (вих. № 09/05-04 від 09.05.2022 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" про визнання недійсним Додаткових угод № 2 від 30.11.2021 року та № 3 від 21.02.2022 року до Договору підряду № 0208/Ямп-К від 02.08.2021 року та стягнення 560 040 896,00 грн заборгованості за договором підряду № 0208/Ямп-К від 02.08.2021 року.
Ухвалою суду від 23.05.2022 року відкрито провадження у справі № 902/329/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2022 року.
30.11.2022 року по справі № 902/329/22 прийнято рішення, відповідно до якого відмовлено повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" в частині вимог про визнання недійсною Додаткової угоди №2 від 30 листопада 2021 року до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року; визнання недійсною Додаткової угоди №3 від 21 лютого 2022 року до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" 560 040 896,00 грн заборгованості за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 року.
Також, призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 14.12.2022 року.
09.12.2022 року до суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача повторно надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (б/н від 05.12.2022 року) в якій останній просить суду стягнути з позивача на користь відповідача 821 000,00 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу.
13.12.2022 року до суду від представника позивача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що справедливим та доцільним є компенсація судових витрат в розмірі 50 000,00 грн.
У судовому засіданні 14.12.2022 року прийняли участь представники позивача та відповідача, які підтримали власні позиції згідно поданих заяв. Представник третьої особи, правом участі в судовому засіданні не скористався.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2022 року між адвокатом Мусієнком О.І. (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" (Довіритель) укладено договір про надання правової допомоги.
Відповідно п. 1.1 Договору Довіритель доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси Довірителя в усіх та будь-яких органах державної влади України, підприємствах, установах та організаціях (незалежно від форми власності) та банківських установах, в усіх судах України всіх інстанцій у справах за участю Довірителя, та інших справах, що стосуються чи можуть стосуватися його інтересів, в тому числі, але не виключно, в справах про адміністративні правопорушення.
Розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок оплати за цим договором узгоджується сторонами та визначається у Додатку 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).
Розмір оплати за цим договором та/або додаткова винагорода може визначатися Сторонами окремо для кожного нового (додаткового) доручення, що дається Довірителем у рамках цього договору (п. 1.4 Договору).
Незалежно від оплати послуг Адвоката, Довіритель компенсує повну вартість фактичних (як передбачуваних так і непередбачуваних) витрат, які пов`язані з виконанням доручення за цим Договором (п. 1.5 Договору).
Згідно п. 1.6 Договору за наслідками виконання Адвокатом зобов`язань за Договором, Сторони підписують Акт приймання-передачі.
Оплата Довірителем за даним договором здійснюється протягом 3 робочих днів з моменту підписання Акта приймання-передачі (п. 1.7 Договору).
За змістом п. 2.1 Договору Адвокат має зокрема такі права: вести від імені Довірителя справи та/або здійснювати представництво інтересів Довірителя в усіх та будь-яких органах державної влади України, в тому числі в усіх органах Національної поліції України, підприємствах, установах та організаціях (незалежно від форми власності) та банківських установах, в усіх судах України всіх інстанцій у справах за участю Довірителя, та інших справах, що стосуються чи можуть стосуватися його інтересів, в тому числі, але не виключно, у кримінальних провадженнях, що стосуються інтересів Довірителя, зокрема, здійснювати представництво інтересів Довірителя під час проведення обшуку та інших слідчих дій, в тому числі але не виключно при оскарженні дій та/або бездіяльності слідчого та/або прокурора; підписувати, подавати, направляти зазначеним в п. 1.1 цього Договору органам, установам, підприємствам, організаціям, їх посадовим особам, в усі без винятку суди України всіх інстанцій будь-які документи, в тому числі, але не виключно заяви, клопотання (в тому чистії про скасування арешту майна), позовні заяви, скарги, в тому числі, але не виключно апеляційні та касаційні скарги, звіти, декларації, пояснення, адвокатські запити, листи, повідомлення, а також інші документи; бути присутнім під час розгляду справ за участю Довірителя у вказаних у п. 1.1 цього Договору.
Між сторонами підписано Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 08.06.2022 року, за змістом якого сторонами погоджено, що вартість послуг, які Адвокат зобов`язується надавати Довірителю складає:
- за виконання Адвокатом юридичної роботи (перелік робіт визначений в п. 2.1 Договору) сплачується 3 000,00 грн за 1 годину;
- за виконання Адвокатом технічної роботи (транспортні витрати (квитки, послуги перевізників, пальне та амортизаційні витрати при користуванні власним транспортним засобом адвоката); оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів; оплата телефонних розмов, ознайомлення з матеріалами справи, тощо) сплачується 1 500,00 грн за 1 годину.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу, відповідачем долучено до справи договір про надання правової допомоги від 08.06.2022 року, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 08.06.2022 року, акт приймання-передачі від 01.12.2022 року, яким узгоджено вартість наданих послуг в розмірі 821 000,00 грн, платіжне доручення № 1264 від 05.12.2022 року на суму 821 000,00 грн, проміжну виписку за період з 05.12.2022 року.
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Верховний Суд дотримується позиції, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови КГС ВС від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17,від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 01.12.2022 року Адвокатом визначено надання послуг у загальному розмірі на 821 000,00 грн, серед яких :
- за складання процесуальних документів сукупно у загальній сумі 347 000,00 грн;
- за участь у судових засіданнях - 118 000,00 грн;
- за виконання технічної роботи (прибуття до судових засідань) - 356 000,00 грн.
При цьому, судом встановлено завищення Адвокатом вартості наданих послуг, оскільки, за умовами укладеного Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 08.06.2022 року, сторонами погоджено, що вартість послуг, які Адвокат зобов`язується надавати Довірителю складає:
- за виконання Адвокатом юридичної роботи (перелік робіт визначений в п. 2.1 Договору) сплачується 3 000,00 грн за 1 годину, тоді як у акті визначено 4 000,00 грн за 1 год;
- за виконання Адвокатом технічної роботи (транспортні витрати (квитки, послуги перевізників, пальне та амортизаційні витрати при користуванні власним транспортним засобом адвоката); оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів; оплата телефонних розмов, ознайомлення з матеріалами справи, тощо) сплачується 1 500,00 грн за 1 годину, тоді як у акті визначено 2 000,00 грн.
Розглянувши Акт приймання-передачі наданих послуг від 01.12.2022 року в частині заявлених витрат щодо участі Адвоката у судових засіданнях, оглянувши матеріали справи та протоколи судових засідань, судом самостійно обраховано загальний час участі Адвоката у судових засіданнях у справі та визначено його обсягом 28 годин 3 хвилини.
Обрахувавши час прийняття участі Адвоката у судових засіданнях за тарифом, визначеним у Додатку № 1 за ставкою 3 000,00 грн за 1 годину, судом отримано 84 100,00 грн, які є обґрунтованими та підтвердженими доказами.
Тому, суд відхиляє вимоги відповідача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за участь у судових засіданнях в сумі 33 900,00 грн.
Щодо заявлених витрат за виконання технічних робіт Адвоката у загальній сумі 356 000,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно п. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У даному випадку обов`язок доказування розміру понесених витрат, в силу вимог ст. ст. 73, 77-80 ГПК України, покладено на відповідача.
Однак, окрім переліку засідань, у які прибував адвокат, зазначення про проїзд з м. Києва до м. Вінниці, до заяви не надано допустимих доказів, з метою підтвердження розміру фактичних витрат.
Оскільки, Адвокатом не підтверджено належними доказами понесення витрат на проїзд з м. Києва до м. Вінниця (квитки, чеки, квитанції), суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє вимоги про покладення на позивача 356 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з виконання технічних робіт.
Розглянувши Акт приймання-передачі наданих послуг від 01.12.2022 року в частині заявлених витрат зі складання процесуальних документів, судом встановлено, що Адвокатом зазначено п. 1 - "Аналіз позовної заяви ТОВ "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція»" у справі № 902/329/22 та додатків до неї" вартістю 48 000,00 грн; п. 2 - "Написання та подача відзиву на позовну заяву у справі № 902/329/22 від 13.06.2022 року" вартістю 72 000,00 грн.
Однак, суд вважає, що правнича допомога відносно усних консультацій, аналізу документів, законодавства, судової практики охоплюється процесом написання процесуальної заяви по суті справи (у даному випадку відзиву), формування додатків та подачі до суду.
Тому, суд вважає протиправним визначення окремої ціни в сумі 48 000,00 грн за підготовчі дії, котрі передували складанню відзиву.
Крім того, п. 18 Акту: "Написання та подача заперечень на відповідь на відзив у справі № 902/329/22 від 01.08.2022", вартістю 80 000,00 грн; п. 22 - "Написання та подача відзиву на позов (в частині зміни підстав позову) у справі №902/329/22 від 08.08.2022" за ціною 81 000,00 грн, які є процесуальними заявами по суті справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 165 ГПК України, відзив повинен містити, зокрема:
-заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;
- перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.
Згідно ч. 3 ст. 167 ГПК України, до заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.
Таким чином, одночасно з подачею процесуальних заяв по суті спору відповідач повинен подати наявні докази, заявити клопотання щодо їх витребування або подання у майбутньому, повідомити про їх відсутність, тощо.
Відтак, правова допомога в частині підготовки та складання процесуальних заяв по суті справи включає вчинення процесуальних дій щодо збирання, витребування та подання доказів до суду.
Отже, подання усіх інших заяв та клопотань з приводу долучення доказів, їх витребування, заперечень проти доказів позивача, виключення зі складу доказів (п. п. 5, 6, 9-15, 25, 34), поглинається поняттям професійної правничої допомоги зі складання процесуальних документів.
Також, судом відмовлено у задоволенні клопотань представників позивача про призначення судових експертиз (п. п. 19, 26), тому покладення на позивача витрат на правничу допомогу зі складання даних клопотань суперечить вимогам ст. 129 ГПК України.
Враховуючи викладене, судом визначено належну суму наданих послуг Адвокатом за складання процесуальних документів в загальному розмірі 233 000,00 грн.
Однак, при визначенні остаточної суми витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
У відзиві (б/н від 13.06.2022 року) (вх. № 4904 від 05.12.2022 року) відповідачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи за надання правової допомоги адвокатом з розрахунку 3 000,00 грн за годину на орієнтовну суму 100 000,00 грн (а.с. 5-10, т. 8).
Також, у відзиві (б/н від 15.08.2022 року) (вх. № 4905 від 05.12.2022 року) відповідачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи за надання правової допомоги адвокатом з розрахунку 3 000,00 грн за годину на орієнтовну суму 500 000,00 грн (а.с. 13-19, т. 8).
Зі змісту первісного відзиву судом встановлено повне обґрунтування процесуальної позиції по суті справи, яка не зазнавала істотних змін впродовж усього часу судового провадження. Зміна підстав позову позивачем стосується лише правової оцінки обставин справи.
Також, у первісному відзиві відповідач повідомив про намір долучити докази з кримінального провадження, висловлював заперечення щодо допустимості доказів позивача, тобто вчинив весь обсяг дій, передбачених процесуальним законом.
Суд також враховує, що ГПК України не містить понять щодо подачі повторних, наступних, додаткових відзивів, відзивів на окремі процесуальні заяви, тощо.
Відповідач уповноважений був реагувати на зміну підстав позову у запереченнях на відповідь на відзив.
Також, саме у відзиві, а не у інших процесуальних заявах відповідач уповноважений визначити орієнтовний розрахунок судових витрат, тому визначення іншої суми очікуваних витрат у іншій заяві в сумі, котра у п`ять разів перевищує первісний розрахунок, суперечить вимогам ч. 3 ст. 165 ГПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Отже, відповідачу завчасно було відомо про орієнтовний обсяг наданої правової допомоги на рівні 100 000,00 грн.
Тому, суд вважає завищеним заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу на рівні 821 000,00 грн, зокрема в частині оплати послуг за складання процесуальних документів в сумі 233 000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність виключних підстав для зменшення витрат на правову допомогу.
Оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин даної справи, суд керуючись засадою пропорційності, розумності, статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають зменшенню та покладенню на позивача в розмірі 156 100,00 грн (72 000,00 грн - за складання процесуальних документів (по 24 000,00 грн за відзив, заперечення на відповідь на відзив, відзив на заяву про зміну підстав позову) + 84 100,00 грн - за участь Адвоката у судових засіданнях).
При цьому, 664 900,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу (275 000,00 грн (складання процесуальних документів) + 33 900,00 грн (участь Адвоката у судових засіданнях) + 356 000,00 грн (за технічну роботу) слід залишити за відповідачем.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що Рішенням Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 року у справі № 902/329/22 відмовлено у задоволенні позову повністю, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 873 312,00 грн (а.с. 10, т. 1) суд залишає за позивачем.
Також, враховуючи відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, сплачений судовий збір в сумі 1 240,50 грн (а.с. 129, т. 1) слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
1. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі за подачу позовної заяви в сумі 873 312,00 грн та 1 240,50 грн судових витрат за розгляд заяви про забезпечення позову - залишити за позивачем.
3. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 664 900,00 грн - залишити за відповідачем.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 20.12.2022 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи