ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022м. ДніпроСправа № 904/8937/21
за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

до Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни

про стягнення заборгованості у розмірі 24 073,15 грн., інфляційних втрат - 1 388,23 грн., 3% річних - 565,93 грн., пені - 1 831,78 грн., 7% штрафу - 1 685,12 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача - Цуканова Н.В.

Відповідача - не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг у розмірі 24 073,15 грн., інфляційних втрат - 1 388,23 грн., 3% річних - 565,93 грн., пені - 1 831,78 грн., 7% штрафу - 1 685,12 грн.

Відповідач не погоджується із позовними вимогами Позивача, вважає їх протиправними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що сторонами укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1965 від 21.12.2020, за п. 1.1. якого Теплопостачальна організація (Позивач) бере на себе зобов`язання постачати Споживачу (Відповідачеві) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором. Як на підставу виникнення заборгованості Відповідача за Договором Позивач посилається на наступні акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг): № 7058 від 31.12.2020 на суму 24 624,40 грн., № 977 від 31.01.2021 на суму 741,26 грн., № 2133 від 28.02.2021 на суму 661,13 грн., № 3342 від 31.03.2021 на суму 520,88 грн., № 4489 від 30.04.2021 на суму 280,48 грн. Однак, Відповідач не підписував жодного з перелічених вище актів передачі-прийняття теплової енергії. В той же час, вказані акти у відведених для підпису Відповідача місцях містять підпис невідомої особи. Відповідач наполягає, що на даних актах підроблено підпис ФОП Станіславської М.В. різними невідомими їй особами. Відповідно, Відповідач не отримав та не приймав вказані в даних актах послуги. Із цього випливає, що у Відповідача не виникало та не існує обов`язку оплатити послуг за актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 7058 від 31.12.2020, №977 від 31.01.2021, № 2133 від 28.02.2021, № 3342 від 31.03.2021, № 4489 від 30.04.2021. До відзиву Відповідач надав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що в наданих Позивачем актах передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 7058 від 31.12.2020, № 977 від 31.01.2021, № 2133 від 28.02.2021, № 3342 від 31.03.2021, № 4489 від 30.04.2021 підроблено підпис ФОП Станіславської М.В. різними невідомими особами.

Від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві Відповідач не заперечує факт підписання Договору, тому права та обов`язки, розрахунки за теплову енергію та відповідальність сторін, Відповідачеві відомі. Твердження Відповідача про підробку підписів на актах передачі-прийняті теплової енергії документально не підтверджено. Крім того, Позивач акцентує увагу на тому, що на виконання рішення Криворізької міської ради № 466 від 16.09.2020 "Про початок опалювального сезону 2020/2021 років", 30.10.2020 подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг. Вул. Січеславська, 18. Вказаний будинок підключено до централізованої системи опалення, теплопостачання до якої здійснює АТ "Криворізька теплоцентраль". 14.04.2021 відповідно до акту, складеного майстром Лептою Н.П. припинена подача теплоносія на об`єкт за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, 18.

Від Відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що остання з метою сумлінного дотримання умов Договору та зважаючи на той факт, що мала обов`язок оплатити фактично отриману теплову енергію, повністю сплатила суму вартості фактично наданої теплової енергії, навіть не зважаючи на той факт що не підписувала Акти. Позивач додав до позовної заяви копію платіжного доручення від 24.06.2021, що свідчить про отримання Позивачем оплати за Договором у розмірі 2 755,00 грн. Відповідач наполягає, що вказана сума є повною оплатою за всі послуги, надані Позивачем за Договором, та є загальною сумою платежів за період 21.12.2020-30.04.2021. Відповідач погодилися з розміром зазначених сум в актах № 977, 2133, 3342, 4489, оскільки на її думку вони відповідали реальній вартості спожитої енергії. Зазначена Позивачем в Акті №7058 від 31.12.2020 кількість спожитої теплової енергії значно перевищує кількість теплової енергії в інших актах, тим більше, за врахування того факту, що даний акт має засвідчувати надання теплової енергії не за повний місяць, а лише за 11 днів (з 21.12.2020 по 31.12.2020), так як Договір підписано 21.12.2020. Крім того, згідно п. 2 додатку № 1 до Договору "Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу", орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається Споживачу, за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору становить 5 108,15 грн. Не знайшовши порозуміння з Позивачем щодо підстав нарахування Позивачем 24 624,40 грн. за грудень 2020 року, при цьому не бажаючи порушувати умови Договору та взагалі не оплачувати послуги за грудень 2020 рік, Відповідач сплатила за грудень 2020 рік, суму, яку самостійно розрахувала як середню між сплаченими за наступні після грудня. Також, Відповідач зазначає, що відповідно до п. 5.1. Договору, облік споживання Споживачем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом. Однак, Позивачем до позовної заяви не надав документи із даними зняття показань приладів обліку по нежитловому приміщенню за адресою : вул. Січеславська, буд. 18, пр. 43, а у наданих актах про подачу теплоносія та про припинення подачі теплоносія та про припинення подачі теплоносія зазначена лише адреса вул. Січеславська, буд. 18 без вказівки на конкретне приміщення.

20.01.2022 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/8937/21 за правилами загального позовного провадження.

Від Позивача надійшла відповідь на заперечення, у якій зазначено, що 21.12.2020 сторонами укладено Договорі № 1965 купівлі-продажу теплової енергії, який діє по теперішній час. Відповідно до п. 10.1.Договору, сторони домовились, що відповідно до ст.631 ЦК України та ст. 180 ГП України умови даного Договору поширюються на правовідносини, які виникли з 27.07.2014, тобто до дати його укладення, оскільки Відповідач з 24.07.2014 є власником приміщення яке знаходиться у багатоповерховому житловому будинку за адресою вул. Січеславська, буд. 18, прим. 43. Нарахування Відповідачеві за теплову енергію здійснено згідно умов дислокації до Договору, договірне теплове навантаження за адресою приміщення вул. Січеславська, буд. 18, прим. 43, складає 0,00161 Гкал/год, до часу встановлення приладу обліку на житловий будинок (нараховано за період з жовтня 2014 року по квітень 2019року), та далі з моменту встановлення на будинок приладів обліку, згідно фактичних показників приладу обліку пропорційно навантаженню (нараховано за період з 2019 року по квітень 2020 року). Розрахунок спожитої теплової енергії ФОП Станіславська М.В. за договором №1965 вул. Станіславська, буд. 18, пр. 43 проведено з жовтня 2014 року. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 550 від 29.10.2020 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ "Криворізька теплоцентраль" та наказу АТ "Криворізька теплоцентраль" № 228 від 30.10.2020 "Про тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії" для категорії сповивачів "Інші споживачі" встановлено вартість 1 414,22 грн. за 1 Гкал без ПДВ.

Ухвалою суду від 07.09.2022 Позивачеві запропоновано висловити позицію щодо клопотання представника Відповідача про призначення почеркознавчої експертизи та надати пояснення щодо обсягів споживання теплової енергії Відповідачем.

22.09.2022 від Позивача надійшло пояснення, що відповідно до п. 6.3. Договору підписання або не підписання Споживачем Актів передачі-приймання теплової енергії жодним чином не впливає на обов`язок Споживача щодо оплати за спожиту теплову енергію. Також Позивач стверджує, що Відповідач своєю сплатою від 24.06.2021 на суму 2 755,00 грн. додатково підтверджує отримання послуги від Позивача, що свідчить про визнання боргу.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 сторони уклали договір купівлі-продажу теплової енергії № 1965 (далі Договір), за п. 1.1. якого за цим Договором Теплопостачальна організація (Позивач) зобов`язується постачати Споживачу (Відповідачеві) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах, визначених в Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду:

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу).

Відповідно до підп. 3.2.2., 3.2.6., 3.2.9 п. 3.2. Договору споживач зобов`язується: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію; виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені Договором; письмово сповіщати Теплопостачальну організацію про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, зміни власника приміщення, банківських реквізитів тощо, а також про зміну орендаторів приміщення та балансової належності теплових мереж Споживача (Субспоживача) не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до підп. 4.1.1. п. 4.1. Договору Теплопостачальна організація має право: Своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену теплову енергію.

Відповідно до підп. 4.2.5. п. 4.2. Договору обов`язки теплопостачальної організації: виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії Споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті Споживачем в підписаному, зі своєї Сторони, вигляді Теплопостачальної організації до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Облік споживання Споживачем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом (п. 5.1. Договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається Споживачем, проводиться в грошовій формі розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Тариф на постачання теплової енергії встановлюється в розмірі 1 697,06 грн. за 1 Гкал з ПДВ ( п. 6.1. Договору).

Оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами та в національній валюті, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується Споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості Споживача за цим Договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту Споживачем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії (п. 6.3. Договору).

За порушення строків оплати Споживачем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки (підп. 7.2.7. Договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до моменту (дати) укладання між Споживачем та Теплопостачальною організацією типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно до обраної співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул. Січеславська, будинок 18 однієї з моделей організації договірних відносин, у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, але у будь-якому разі до повного виконання Споживачем своїх фінансових зобов`язань за цим Договором.

Сторони домовились, що відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України умови даного Договору поширюються на правовідносини, які виникли між ними з 24.07.2017, тобто до дати його укладання.

Договір припиняє свою дію у випадку:

- взаємної згоди Сторін про його припинення (за умови укладення Сторонами відповідної додаткової угоди цього Договору);

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однією із Сторін;

- з моменту (дати) укладення між Споживачем та Теплопостачальною організацією відповідного типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою № 830 від 21.08.2019 (п. 10.1. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із Сторін про його припинення (п. 10.3. Договору).

Додатком № 1 до Договору (Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу) сторони погодили, що Теплопостачальна організація постачає Споживачу в опалювальний період теплову енергію ( з 24.07.2014) в обсягах

Q рік - 3,01 Гкал за додержанням наступних умов:

1.1. Приєднане (максимальне) теплове навантаження

Q - 0,00161 Гкал/годину.

Умови припинення постачання теплової енергії визначені Додатком №2 до договору.

Відповідно до додатку № 3 до Договору, дислокація до договору купівлі-продажу теплової енергії № 1965 від 21.12.2020: назва об`єкту - нежитлове приміщення; адреса - Січеславська, буд. 18. прим. 43; загальна S м2 - 70,80.

За даними Позивача, за період з 01.12.2020 по 14.04.2021 борг Відповідача за спожиту теплову енергію становить 24 073,15грн.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань Позивач до матеріалів справи надав копії актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), підписані сторонами: № 7058 від 31.12.2020 на суму 24 624,40 грн., № 977 від 31.01.2021 на суму 741,26 грн., № 2133 від 28.02.2021 на суму 661,13 грн., № 3342 від 31.03.2021 на суму 520,88 грн., № 4489 від 30.04.2021 на суму 280,48 грн..

Відповідач 24.06.2021 оплатив за Договором 2 755,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № КТЦ0002195 з призначенням платежу "Оплата за теплову енергію зг. договору № 1965, період 21.12.2020-30.04.2021, назва організації/ФОП Станіславська М.В., ПІП Станіславська М.В., Станіславська Те".

За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію Відповідачеві нараховано індекс інфляції - 1 388,23 грн., 3% річних - 565,93 грн., пені - 1 831,78 грн., 7% штрафу - 1 685,12 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є виникнення (існування) зобов`язань, наявність боргу за Договором, обґрунтованість та правильність розрахунків Позивача.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує, з наведених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд частково погоджується з кожною із них.

Так, 21.12.2020 сторони уклали договір купівлі-продажу теплової енергії № 1965, за п. 1.1. якого за цим Договором Теплопостачальна організація зобов`язується постачати Споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

У пункті 10.1. Договору сторони погодили, що Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє до моменту (дати) укладання між Споживачем та Теплопостачальною організацією типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно до обраної співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул. Січеславська, буд. 18 однієї з моделей організації договірних відносин, у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, але у будь-якому разі до повного виконання Споживачем своїх фінансових зобов`язань за цим Договором.

Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення Господарським судом; ліквідації однієї із сторін; з моменту (дати) укладання між Споживачем та Теплопостачальною організацією відповідного типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019.

При цьому, п.10.3. Договору сторони погодили, що договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За змістом ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживачем теплової енергії визнається особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Зазначене кореспондує з положеннями Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, за змістом яких споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єкт підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

У пункті 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до підп. 4.2.5 п. 4.2 Договору, на теплопостачальну організацію покладено обов`язок виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії Споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті Споживачем в підписаному, зі своєї Сторони, вигляді Теплопостачальній організації до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач заявив до стягнення заборгованість за поставлену теплову енергію, в сумі 24 073,15 грн. (за грудень 2020 - 21 869,40 грн., січень 2021 - 741,26 грн., лютий 2021 - 661,13 грн., березень 2021 - 520,88 грн., квітень 2021 - 280,73 грн.).

На підтвердження виконання договірних зобов`язань Позивач до матеріалів справи надав копії актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), підписаних, у тому числі, від імені Відповідача: № 7058 від 31.12.2020 на суму 24 624,40 грн., № 977 від 31.01.2021 на суму 741,26 грн., № 2133 від 28.02.2021 на суму 661,13 грн., № 3342 від 31.03.2021 на суму 520,88 грн., № 4489 від 30.04.2021 на суму 280,48 грн..

Відповідач наполягає, що дані акти передачі-прийняття не підписував, однак задля виконання зобов`язань за Договором, в частині оплати за надану теплову енергію, сплатив за фактично отриману теплову енергію, що підтверджується платіжним дорученням № RNW0002195 від 24.06.2021 на суму 2 755,00 грн. (за січень 2021 - 741,26 грн., за лютий 2021 - 661,13 грн., за березень 2021 - 520,88 грн., за квітень 2021 - 280,73 грн.) та, самостійно розрахувавши середню вартість, за грудень 2020 - 550,90 грн.

Позивач з посиланням на п. 10.1. Договору, надав розрахунок спожитої теплової енергії Відповідачем за договором № 1965 з жовтня 2014 року по квітень 2020 року з розшифровкою нарахувань теплової енергії за грудень 2020 рік.

З наданих документів вбачається, що до акту передачі-прийняття теплової енергії № 7058 від 31.12.2020 за грудень 2020 року, Позивач включив вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2014 року по квітень 2020 рік, однак доказів на підтвердження помісячного споживання Відповідачем цих обсягів теплової енергії Позивач не надав.

Відповідач за спожиту за Договором теплову енергію сплатив 2 755,00 грн., при цьому, в платіжному доручені № КТЦ00021950 від 24.06.2021 у призначені платежу Відповідач зазначив: "оплата за теплову енергію зг. договору № 1965, період 21.12.2020 - 30.04.2021, назва організації/ФОП Станіславська М.В., ПІП Станіславська М.В., Станіславська Те".

Оскільки Відповідач в платіжному дорученні вказав призначення платежу, Позивач в акті передачі-прийняття за грудень 2020 не розшифрував обсяги споживання теплової енергії, суд вважає, що Позивач невірно зарахував дану оплату в рахунок погашення заборгованості за Актом передачі-прийняття енергії № 7058 від 31.20.2020 (за грудень 2020), а мав зарахувати за увесь спірний період (грудень 2020 - квітень 2021).

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 2 755,00 грн. за актами № 7058 від 31.20.2020, № 977 від 31.01.2021, № 2133 від 28.02.2021, № 3342 від 31.03.2021, № 4489 від 30.04.2021 не підлягають задоволенню, оскільки на момент звернення Позивачем до суду з позовною заявою, вказана заборгованість сплачена Відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням № КТЦ0002195 від 24.06.2021.

При цьому, суд бере до уваги, що Позивач, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі, не надав належних доказів на обґрунтування вартості теплової енергії, спожитої Відповідачем у грудні 2020, оскільки відповідно до додатку №1 до Договору теплове навантаження можливе не більше 0,00161 Гкал/год., тому суд для розрахунків приймає дані Відповідача.

Щодо розрахунків інших вимог, то згідно з п.1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що борг у розмірі 2 755,00 грн. за актами № 7058 від 31.20.2020, № 977 від 31.01.2021, № 2133 від 28.02.2021, № 3342 від 31.03.2021, № 4489 від 30.04.2021 сплачено 24.06.2021, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій за цими актами слід проводити до дати оплати - 24.06.2021.

За перерахунком суду (з простроченої суми), за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", пеня за період з 01.03.2021 по 23.06.2021 становить 80,60 грн., індекс інфляції з 01.03.2021 по 23.06.2021 - 52,31 грн., 3% річних з 22.02.2021 по 23.06.2021 - 16,76 грн., 7% штрафу - 154,26 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 52,31 грн. - індексу інфляції, 16,76 грн. - 3 % річних, 80,60 грн. - пені, 154,26 грн. - 7 % штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, код 00130850) 52,31 грн. - індексу інфляції, 16,76 грн. - 3 % річних, 80,60 грн. - пені, 154,26 грн. - 7 % штрафу, 23,35 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 19.12.2022.

Суддя С.Г. Юзіков