СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

21 грудня 2022 року м. Харків Справа №7/127(917/1862/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Хачатрян В.С.,

без повідомлення учасників справи,

розглянувши заяву ліквідатора арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича (вх.№7556 від 29.11.2022 року) про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Склярук О.І. від розгляду справи №7/127(917/1862/21),

за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Остапівка, в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича, м.Хмельницький,

до відповідача ОСОБА_1 , Полтавська обл., Лубенський р-н, с.Остапівка,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Остапівка,

про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договорів купівлі-продажу,-

в межах справи про банкрутство №7/127

за заявою Закритого акціонерного товариства «Лазірківський елеватор», с.Лазірки Оржицького району; Приватного підприємця Михайлика Сергія Володимировича, м.Лубни,

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», с.Остапівка Лубенського району,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Східного апеляційного господарського суду перебуває справа №7/127(917/1862/21) за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича, до ОСОБА_1 , про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договорів купівлі-продажу в межах справи про банкрутство №7/127.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.08.2022 року у справі №7/127(917/1862/21) позов задоволено. Визнано недійсними:

- Свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо «критого току №2», загальною площею: 723,0 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний №28) виданого в рамках спадкової справи №54/2019 11 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області - Карпець О.М.;

- Свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо «зерносховище №1» загальною площею: 787,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний №28) в рамках спадкової справи №54/2019 11 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області - Карпець О.М.;

- Договір купівлі-продажу №460 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.03.2020 pоку, що посвідчувався приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської обл. - Карпець О.М. (серія НОІ 311208, 311209) та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно рішення №51586077 від 12.03.2020 року;

- Договір купівлі-продажу №461, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.03.2020 pоку, що посвідчувався нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської обл. - Карпець О.М. (серія НОІ 311210, 311211) та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно рішення №51586520 від 12.03.2020 року.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, представник ОСОБА_1 , звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив скасувати рішення.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, відповідно до статті 262 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відкриття апеляційного провадження у зв`язку з чим винесла ухвалу від 10.10.2022 року.

Крім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 року у справі №7/127(917/1862/21) прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 , (вх.№1022П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.08.2022 року у справі №7/127(917/1862/21) до спільного розгляду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№1021П/1).

Після проведення та повідомлення суддею-доповідачем про закінчення проведення підготовчих дій, колегією суддів апеляційної інстанції винесено ухвалу від 22.11.2022 року про призначення справи до розгляду в судове засідання на 15.12.2022 року.

01.12.2022 року до канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшла заява ліквідатора арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича, від 29.11.2022 року (вх.№7556) про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Склярук О.І. в розгляді справи №7/127(917/1862/21).

Заява про відвід судді мотивована тим, що судом не було розглянуто клопотання боржника СТОВ «Нива» в особі ліквідатора Іващука В.А щодо порушення Конституційних і процесуальних прав та норм. Вказаним клопотанням заявник зокрема зазначив про неотримання копій апеляційних скарг та зробив висновок щодо неможливості відкриття провадження по апеляційним скаргам у зв`язку з цим. Тобто, на думку заявника, апелянтом не дотримано вимог чинного законодавства та апеляційні скарги мали бути залишені без змін. Звертає увагу заявник, що він також не отримував на офіційну адресу жодних процесуальних документів і це призвело до неможливості виконання вимог суду в частині надання відзиву з доказами надсилання їх сторонам по справі

Отже, заявник мотивує свій відвід судді, зокрема, ігноруванням розгляду вказаного клопотання, наполягає на неотриманні копії апеляційних скарг, вбачає упереджені висновки судді Склярук О.І., у зв`язку з чим заявлено відвід.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року визнано необґрунтованою заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича (вх.№7556 від 29.11.2022 року) про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Склярук О.І. в розгляді справи №7/127(917/1862/21). Заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Склярук О.І. в розгляді справи №7/127(917/1862/21) та матеріали справи №7/127(917/1862/21) передано для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022 року, справу №7/127(917/1862/21) для розгляду заяви про відвід судді визначено для розгляду судді Хачатрян В.С.

Згідно з приписами ч.ч. 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути вирішено не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

На підставі викладеного, судом прийнято вищевказану заяву для вирішення питання про відвід.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Суд керується частиною 1 статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 року сказано: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із частиною 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, №2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За положеннями ч.3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Суд також вказує, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з приписів ст. 38, ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим та обґрунтованим. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

Зокрема, статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд вважає, що твердження викладені в заяві про відвід судді Склярук О.І. є необґрунтованими, вчинені при довільному тлумаченні обставин справи і норм права, що підлягають застосуванню, зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді і мають суб`єктивний характер.

Надаючи оцінку доводам заявника, суд зазначає, що відповідно до умов ст.41 Господарського процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, розгляд справи 7/127(917/1862/21) відбувається у позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Перевіркою матеріалів апеляційних скарг встановлено, що скаржниками дотримано вимог процесуального законодавства і надано апеляційному суду разом з апеляційними скаргами, у якості додатків, докази надсилання копій апеляційних скарг усім учасникам справи №7/127(917/1862/21) відповідно до чинного законодавства, а саме СТОВ «Нива» (позивач), ОСОБА_1 (відповідач) та Повалій Миколі Васильовичу (третій особі по цій справі).

Вказане виключає можливість залишення таких апеляційних скарг без руху.

У клопотанні щодо порушення Конституційних і процесуальних прав та норм, на яке посилається заявник відводу судді та яке надійшло до суду, міститься лише інформація про неотримання заявником копій апеляційних скарг. Проте, чинне законодавство встановлює обов`язок сторони вчинити дії по направленню скарги і надати такі докази суду, а не щодо беззаперечного вручення адресату поштового відправлення і надання доказів саме вручення.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвали суду від 10.10.2022 року оприлюднені на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 13.10.2022 року і з цього моменту стали загальнодоступними для ознайомлення.

Необхідно відзначити, що у заявленому клопотанні заявник лише зазначав про неотримання ним копій апеляційних скарг і неможливість надання відзиву. При цьому заявник не просив апеляційний суд надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи чи продовжити строк для надання відзиву. Хоча ознайомитися з матеріалами справи можна як безпосередньо у будівлі суду так і віддалено за допомогою системи «Електронний суд», для чого необхідно здійснити реєстрацію та надати відповідну заяву до суду. Натомість заявник зробив власний висновок щодо не відкриття апеляційного провадження, незважаючи на те, що станом на момент складання такого клопотання і отримання його судом апеляційне провадження було відкрито і відповідні відомості містилися в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Слід відмітити, що ігнорування розгляду клопотання заявника не було, адже хоча документ і мітить назву «клопотання», з нього не вбачається будь-якої прохальної частини чи вимог, а носить суто інформативний характер. До того ж до повноважень господарського суду будь-якої інстанції не входить направлення сторонам копій апеляційних скарг.

Заява ліквідатора арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича не містить належних і допустимих посилань, у розрізі приписів ст. 35 та ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, з якими законодавець пов`язує можливість відводу судді (суддів) від розгляду справи. Судом відповідних підстав також не встановлено. Будь-яких обставин, що свідчили б про упереджене ставлення чи заінтересованість судді Склярук О.І. у результаті розгляду справи, або інших процесуальних підстав для відводу судді заявником не доведено. Проаналізувавши доводи заяви про відвід судді, слід відмітити, що вони зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді щодо вирішення процедурних питань в межах даного апеляційного провадження. Аргументи заявника відводу мають суб`єктивний характер, проте вказане не є підставою для відводу. За таких обставин, заява про відвід судді є необґрунтованою та безпідставною у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича (вх.№7556 від 29.11.2022 року) про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Склярук О.І. від розгляду справи №7/127(917/1862/21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 21 грудня 2022 року.

Суддя В.С. Хачатрян