ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1806/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Арнаутова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/1806/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП»

до відповідача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»

про стягнення 96 876 446, 37 грн.

за участю представників:

від позивача: Тютько А.Б. довіреність від 28.06.2022;

від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси заборгованості за договором №ТМО-6/22 на постачання електричної енергії від 27.01.2022 у розмірі 76 727 272 грн., пені у розмірі 9 290 276, 60 грн., 3 % річних у розмірі 863 808 грн., втрат від інфляції у розмірі 9 995 089, 77 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 868 350 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2022 прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідністю «Лайф Енерджі Груп» да відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.09.2022, із викликом учасників справи у підготовче засідання. Сторонам встановлено строк подання до суду заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 15.09.2022, за участю представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.10.2022, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

У підготовчому провадженні сторонами надано до суду:

- відзив на позовну заяву за вх.№18003/22 від 31.08.2022;

- відповідь на відзив за вх.№19040/22 від 09.09.2022;

- клопотання позивача про долучення доказів за вх.№20683/22 від 26.09.2022;

- додаткові письмові пояснення позивача за вх.№21121/22 від 29.09.2022;

- клопотання відповідача про долучення доказів за вх.№21827/22 від 06.10.2022;

У підготовчому засіданні 06.10.2022, за участю представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу, якою відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки відповідачем не доведено суду неможливості розгляду справи, з огляду на зібрані докази, які дозволяють суду встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду у даній справі. Також протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 02.11.2022

У судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 02.11.2022 за участю представників сторін судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 16.11.2022, із викликом учасників справи у судове засідання.

Під час судового засідання щодо розгляду справи по суті відповідач подав до суду заяву щодо зменшення заявлених до стягнення пені та процентів річних за вх.№26210/22 від 18.11.2022 та позивач подав до суду заперечення на заяву щодо зменшення заявлених до стягнення пені та процентів річних за вх.№26779/22 від 28.11.2022

16.11.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщенні суду та 18.11.2022 судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання на 24.11.2022 із викликом учасників справи у судове засідання, про що сторін повідомлено в порядку ст.120 ГПК України шляхом надіслання відповідної ухвали на електронні адреси сторін, які повідомлені суду у заявах по суті справи.

24.11.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщенні суду та 29.11.2022 судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання на 08.12.2022, із викликом учасників справи у судове засідання, про що сторін повідомлено в порядку ст.120 ГПК України шляхом надіслання відповідної ухвали на електронні адреси сторін, які повідомлені суду у заявах по суті справи.

У судовому засіданні 08.12.2022, за участю представника позивача, судом поставлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 14.12.2022, про що позивача повідомлено у судовому засіданні та відповідача в прядку ст.120 ГПК України шляхом надіслання на електронну адресу відповідної ухвали суду від 08.12.2022р.

У судове засідання 14.12.2022 відповідач також не з`явився та надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи за вх.№28430/22 ВІД 14.12.2022, в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, з посиланням при цьому на хворобу представника відповідача, який обізнаний із матеріалами даної справи та неможливість направлення до суду іншого представника.

У судовому засіданні 14.12.2022, заслухавши усні заперечення представника позивача на клопотання відповідача, судом постановлено протокольну ухвалу, якою відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, оскільки, в порушення вимог ст. 74 ГПК України, відповідачем не надано доказів, в підтвердження наведених у клопотанні посилань на хворобу представника відповідача та неможливість забезпечення участі у судовому засіданні іншого представника, що в свою чергу не надає суду можливості встановити наявність поважних причин нез`явлення представника відповідача у судове засідання.

У судовому засіданні 14.12.2022, за участю представника позивача в режимі відеоконференції судом на підставі ст.241 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Стислий виклад позиції позивача

- на виконання умов укладеного між сторонами договору на постачання електричної енергії, позивач у січні-березні 2022 поставив відповідачу електричну енергію на суму91727272 грн., яку відповідач оплатив частково в сумі 15 000 000 грн. Борг в сумі 76727272 грн. відповідачем не сплачений

- у зв`язку з порушенням строків оплати позивачем здійснено нарахування відповідачу пені, 3% річних та інфляційних збитків

- провадження у справі зупиняється судом у випадку неможливості розгляду справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити факти, які є предметом судового розгляду. Зупинення провадження призведе до затягування розгляду справи, що посилить тяжкі фінансові наслідки для позивача

- порушення оплати заборгованості відповідачем спричинило неможливість виконання позивачем своїх фінансових зобов`язань, зокрема, призвело то того, що 11.03.2022 ТОВ «Лайф Енерджі Груп» відповідно до Постанови Нацком. Енергетики від 14.03.2018р. №307 «Про затвердження Правил ринку» набуло статусу «Дефолтний», що унеможливлює здійснення подальшої господарської діяльності на ринку електричної енергії. Також порушення оплати заборгованості відповідачем призвело до подачі позовів до ТОВ «Лайф Енерджі Груп» про стягнення заборгованості з боку контрагентів товариства

- зміна середньозваженої ціни електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) за місяць (на яку КП «ТМО» також посилається у справі №916/822/22) не відноситься до цін та тарифів, які підлягають державному регулюванню на ринку електричної енергії та факт зміни ціни електроенергії на РДН не може бути підставою для застосування п.5.4.4. договору.

Стислий виклад заперечень відповідача

- відповідач просить суд зупинити провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справою №916/822/22, яка перебуває у провадженні господарського суду Одеської області та предметом якої є спір за тим же договором на постачання електричної енергії №ТМО-6/22 від 27.01.2022 в частині спонукання постачальника зменшити ціну одиниці товару (електричної енергії) внаслідок зміни протягом дії договору відповідного регульованого тарифу. Вказаний спір напряму пов`язаний з предметом позову ТОА «Лайф Енерджі Груп» у справі №916/1806/22, адже вирішення судом у справі №916/822/22 питання щодо дійсної ціни товару за договором (у бік зменшення) безпосередньо впливатиме на кінцевий розмір позовних вимог, що можуть бути задоволені у справі №916/1806/22.

- відповідач надає контррозрахунок фактичної ціни (вартості) поставленої електроенергії за договором від 27.01.2022 №ТМО 6/22, згідно з яким при застосуванні РДМ ціна (вартість) спожитої електроенергії становить 59 432 991,01 грн. та різниця між виставленими позивачем рахунками без застосування РДМ (91 727 272 грн.) становить 32294290,97 грн.

Обставини справи встановлені судом

27.01.2022 між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Споживач) та ТОВ «Лайф Енерджі Груп» (Постачальник) укладений договір на постачання електричної енергії №ТМО-6/22, згідно з яким Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість фактично спожитої (використаної) електричної енергії.

Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена у заяві -приєднання , яка є Додатком №1 до цього Договору (п.3.1. договору).

Відповідно до умов п.5.2. договору загальна вартість за цим договором складає 276 858 400 грн. з ПДВ.

Умовами п.5.3. договору встановлено, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 5,20 грн. з ПДВ. Ціна за одинцю товару (1кВт/год) складається з фактичних складових ціни електроенергії. Вартість спожитої електричної енергії визначається за формулою: Р=(( Nі план * Ц прогн.рдн.*(1+М/100) + Nі план * Ттпер))* з ПДВ, де Р ціна тендерної пропозиції у гривні; Nі план плановий прогнозований обсяг закупівлі електрично енергії, кВт/год; Ц прогн.рдн. прогнозована ціна РДН (визначена к середньозважена ціна на РДН за листопад місяці 2021 року без ПДВ за даними ДП «Оператор ринку» розміщених на його веб- сайті з врахуванням індикатора діапазону можливого коливання ціни в період однакову для всіх Учасників в розмірі 10%); Т пер. тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджений регулятором для оператора системи передачі у встановленому порядку відповідно до постанови НКРЕКП від 01.12.2021 №2554 0,34564 грн. за 1 кВт /год без ПДВ; 1,2 математичне вираження ставки податку на додану вартість (ПДВ 2-%); М- маржа (вартість послуг Учасника) запропонована Учасником у відсотках від загальної пропозиції (Р), % (маржа може бути невід`ємною величиною).

Відповідно до п.5.4. договору ціна договору та/або ціна за одинцю товару можуть бути змінені за підставами і згідно з вимогами, встановленими частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. №922-VІІІ (із змінами та доповненнями, далі -закон) та у порядку, передбаченому договором. Сторони протягом дії договору можуть вносити зміни до нього у випадку, зокрема:

5.4.2. Погодження зміни ціни в договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товару, у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.

5.4.4. Істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку, зміни регульованих цін (тарифів) або норматив на послуги, що надаються на ринку електрично енергії, які Постачальник враховує в структурі кінцевої ціни електричної енергії. Підставою для зміни ціни одиниці товару (електричної енергії ) є набрання чинності рішення НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі.

У такому разі за одиницю товару (електричної енергії) змінюється пропорційно зміни розміру відповідних регульованих цін (тарифів) або норматив, що обґрунтовуються та документально підтверджуються розрахунком структури кінцевої ціни електричної енергії Постачальника. Нову (змінену) ціну за одиницю товару (електричної енергії) застосовують дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у т.ч. відповідним рішенням НКРЕКП).

Відповідно до умов п.5.5. договору ціна електрино енергії має зазначатися Постачальником в рахунках про сплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі зміни.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.6. договору).

Відповідно до умов п.5.8. договору приймання-передачі електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у розрахунковому періоді оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних Актів приймання-передачі електричної енергії, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з умовами п.5.9. договору розрахунки за фактичної спожиту електричну енергію за цим договором проводяться Споживачем на умовах відстрочення платежу протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до умов п.9.2. договору Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі:

- порушення строків розрахунків з Постачальником Споживач сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 01% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення

Згідно з умовами п.11.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.3 ст.631 ЦК України сторони прийшли взаємної згоди , що умови договору застосовуються до відносин між ними з 13.01.2022

Додатками до цього договору є заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії сповивачу (Додатком №1); Очікувані щомісячні договірні величини постачання електричної енергії Споживачу (додаток №2); Специфікація (Додаток №3); Перелік об`єктів приєднання (Додаток №4).

Також судом встановлено, що 31.01.2022 між сторонами підписаний Акт прийняття-передавання електрично енергії №11, згідно з яким Постачальник передав, а Споживач прийняв електричну енергію за січень 2022 вартістю 31 092 172,80 грн. Також Постачальником виставлений Споживачу відповідний рахунок на оплату №4 від 31.01.2022р.

28.02.2022 між сторонами підписаний Акт прийняття-передавання електрично енергії №36, згідно з яким Постачальник передав, а Споживач прийняв електричну енергію за лютий 2022 вартістю 44 207 285,20 грн. Також Постачальником виставлений Споживачу відповідний рахунок на оплату №33 від 28.02.2022р.

11.03.2022 між сторонами підписаний Акт прийняття-передавання електрично енергії №61, згідно з яким Постачальник передав, а Споживач прийняв електричну енергію за березень 2022 вартістю 16 427 814 грн. Також Постачальником виставлений Споживачу відповідний рахунок на оплату №56 від 11.03.2022р.

Також Постачальник виставив Споживачу рахунки на оплату поставленої електричної енергії: №4 від 31.01.2022, №33 від 28.02.2022, №56 від 11.03.2022, які Споживачем оплачені частко в сумі 15 000 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №53574252 від 01.02.2022, згідно з яким Споживачем здійснено оплату електроенергії за січень в сумі 5 000 000 грн. згідно рах.№4 від 31.01.2022; платіжне доручення №53574376 від 14.02.2022, згідно з яким Споживачем здійснено оплату електроенергії за січень 2022 в сумі 2 000 000 грн. згідно рах.№4 від 31.01.2022, платіжне доручення №53574479 від 11.03.2022, згідно з яким Споживачем здійснено оплату електроенергії за січень 2022 в сумі 8 000 000 грн. згідно рах.№4 від 31.01.2022

У претензії від 12.05.2022 за вих.№57 ТОВ «Лайф Енерджі Груп» заявлено вимогу про сплату заборгованості у розмірі 76 727 272 грн. та повідомлено, що порушення КП «ТМО» умов договору спричинило неможливість виконання своїх фінансових зобов`язань як учасника ринку електричної енергії, що стало підставою для отримання ТОВ «Лайф Енерджі Груп» статусу «дефолтного», дата набуття статусу 11.03.2022 Інформація наявна в публічному доступі за наведеним посиланням.

У листі «Щодо розгляду претензії» від 24.05.2022р. №02-01-01-108 КП «ТМО» заявлено вимогу належним чином виконати умови договору та надати належним чином оформлені рахунки за поставлену електричну енергію та акти прийняття -передавання електричної енергії. До виконання вказаних умов КП «ТМО» відхиляє вимоги претензії. Окрім того, у листі повідомлено, що листом від 14.02.2022 №01-18/80 КП «ТМО» повідомило про необхідність внесення змін до договору шляхом укладення відповідної додаткової угоди, наводячи при цьому необідні обґрунтування, з посиланням на аналіз середньозважених цін РДН та ВДР згідно даних веб-сайту Оператора ринку, яким встановлено, що середньозважена ціна на РДН (ОЕС) за лютий місяць 2022 року знизилась на 26,45 відсотків. В подальшому листом від 05.05.2-92 КП «ТМО» знову повідомило ТОВ про необхідність виконання умов договору та про необхідність надати належним чином оформлені рахунки на поставлену електроенергію та акти за ціною визначеною відповідно до умов договору, але Постачальник не надав належним чином оформлені рахунки за поставлену електроенергію та акти.

Окрім того, позивач надав до суду:

Скриншот витягу з сайту Укренерго з публікацією інформації щодо учасників ринку, яким надано статус «Переддефолтний /Дефолтний». ТОВ «Лайф Енерджі Груп» наявне у п.69 Списку учасників ринку, що набули статусу «Дефолтний» станом на 28.07.2022р.

Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 20.07.2022 у справі №926/2672/22 за позовом ТОВ «Криворізька енергетична компанія» до ТОВ «Лайф Енерджі Груп» про стягнення 4 314 889, 09 грн. за спожиту електричну енергію

Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 01.08.2022 у справі №926/2811/22 за позовом ТОВ «Хайат Естейт» до ТОВ «Лайф Енерджі Груп» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії в сумі 4 880 928,66 грн.

Лист НЕК «Укренерго» від 16.09.2022 «Про інформування щодо простроченої заборгованості електропостачальника», згідно з яким відповідно до п.2.1. Порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників, затвердженого постановою НКЕРКП від 18.06.2019р. №1041 повідомлено, що станом на 16.09.2022 відповідно до договору врегулювання небалансів електричної енергії від 24.12.20020 №1935-01024 розмір простроченої заборгованості і ТОВ «Лайф Енерджі Груп» становить 7 126 149 грн. з ПДВ.

Відповідач надав до суду:

-контррозраунок фактичної ціни (вартості) поставленої електроенергії за договором постачання електричної енергії від 27.01.2022 №ТМО6/22, згідно з яким різниця між виставленими сумами при застосуванні РДМ та без застосування РДМ складає 32 294 280,97 грн.

- довідку про фінансовий стан від 16.11.2022 №02-01-01-317, яка підписана директором КП «ТМО»

Висновки суду.

Щодо позовних вимог в частині стягнення основного боргу:

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 714 ЦК України , за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (п. 4.1 Постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, далі - Постанова).

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. (п. 4.7 Постанови).

Згідно п. 4.12 Постанови Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну, а рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір на постачання електричної енергії, на підставі якого позивач у січні-березні 2022 р. поставив відповідачу електричну енергію загальною вартістю 91727272 грн., що підтверджується наявними у справі актами приймання-передавання електричної енергії, які з боку відповідача підписані без жодних претензій щодо об`єму, якості та строків виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем здійснено часткову оплату поставленої позивачем електричної енергії в сумі 15 000 000 грн., що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями. Борг в сумі 76 727 272 грн. не сплачений відповідачем, як у встановлений договором строк, так і під час розгляду даної справи у суді.

Посилання відповідача на аналіз середньозважених цін електроенергії на РДН (ринок добу на перед) згідно даних веб-сайту ДП «Оператора ринку» www.oree.com.ua, яким встановлено, що середньозважена ціна електрики на РДН («ринок на добу наперед») в січні 2022 року зменшилась на 9,65%, середньозважена ціна на РДН в лютому 2022 року зменшилась на 26,45%, що в свою чергу є підставою зміни ціни електричної енергії за Договором, не приймаються до уваги господарським судом, з огляду на наступне.

По-перше, середньозважена ціна електричної енергії на РДН («ринок на добу наперед») не є регульованою ціною, а є ринковою (вільною) ціною (згідно ч.1 ст. 7, п.5 ст. 67 Закону України Про ринок електричної енергії). Відповідно коливання цін електрики на РДН («ринок на добу наперед») не є підставою для застосування ст. 5.4.4. укладеного Договору.

По-друге, умови укладеного Договору не передбачають «автоматичної» зміни ціни електроенергії у випадку коливання цін на РДН («ринок на добу наперед»).

Згідно ЗУ Про ринок електроенергії, Постачальник для виконання своїх обов`язків з постачання електрики, має право закуповувати електроенергію на РДН («ринок на добу наперед», на внутрішньодобовому рину, на балансуючому ринку або за двосторонніми договорами купівлі-продажу електричної енергії. Відповідно Позивач, для виконання своїх зобов`язань щодо постачання електроенергії за Договором, мав можливість обирати на якому ринку закуповувати електроенергію, не прив`язуючись лише до РДН («ринку на добу наперед»).

Згідно ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.

Згідно п. 14.5 Договору: Зміни та доповнення до цього Договору допускаються лише за згодою Сторін, якщо інше не встановлено законом або Договором, та оформляються додатковою угодою до Договору.

Згідно п.14.6 Договору: Сторона, яка ініціює зміну Договору, надсилає іншій стороні пропозицію про зміну умов Договору з обґрунтуванням підстав для внесення відповідних змін, до якої додаються: проект додаткової угоди про зміну умов Договору, документальне підтвердження підстав для зміни умов Договору.

Проектів додаткової угоди про зміну умов Договору та документального підтвердження підстав для зміни умов Договору від Відповідача не надходило.

Відповідно, при коливанні ціни електроенергії на ринку, Сторона має право ініціювати погодження зміни ціни, котре відбувається шляхом внесення сторонами відповідних змін до Договору (як це передбачено умовами Договору), а не вимагати в односторонньому порядку здійснювати перерахунок ціни наполягаючи на тому, що ціна змінюється «автоматично».

Окрім того, єдиним державним регульованим тарифом, який передбачений п.5.3. Договору як складова ціни електроенергії, є тариф на послуги з передачі електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021), який становить 0,34564 за 1 кВт_год без ПДВ. З моменту укладання Договору (27.01.2022 р.) і на момент розгляду даної справи у суді вказаний тариф не змінювався та є чинним (згідно постанови НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021). Відтак, жодних підстав для застосування п. 5.4.4. Договору, відповідно зміни ціни електроенергії та зміни рахунків, не має.

Щодо наданого відповідачем котррозрахунку, господарський суд виходить з наступного.

По-перше, рахунки за січень, лютий, березень 2022 року отримані КП «ТМО». Рахунок за січень частково оплачено в сумі 15 000 000,00 грн. (матеріали справи містять платіжні доручення про оплату, в яких в призначенні платежу є посилання на вказаний рахунок);

По-друге, протягом дії Договору регульовані тарифи не змінювалися, відповідно не має підстав для зміни ціни електроенергії та відповідно рахунків (як це передбачено п.5.4.4 Договору);

По-третє, в основі контррозрахунку КП «ТМО» вказано ціни електроенергії на РДН (ринок на добу наперед) за січень, лютий 2022 року. Разом з цим в Договорі сторони чітко погодили ціну товару: 5,20 грн. з ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії. Зміна цієї ціни може мати місце лише у випадку зміни регульованого тарифу або за погодженням сторін, шляхом укладання відповідних додаткових угод до Договору. Додаткові угоди до Договору Сторонами не укладалися.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 76 727 272 грн., а отже, і їх задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 9 995 089,77 грн. та 3% річних в розмірі 863 808 грн.:

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача в оплаті електричної енергії, яка поставлена позивачем у січні та лютому 2022р.

Відповідно до умов п.5.9. укладеного між сторонами договору на постачання електричної енергії, розрахунки за фактичної спожиту електричну енергію за цим договором проводяться Споживачем на умовах відстрочення платежу протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Акт приймання -передавання електричної енергії №11 від 31.01.2022 підписаний сторонами 31.01.2022, а відтак, датою виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати електричної енергії, поставленої позивачем у січні є 21.02.2022, із врахуванням при цьому вимог ч.5 ст. 254 ЦК України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Отже, датою початку нарахування відповідачу 3% річних є 22.02.2022.

Акт приймання-передавання електричної енергії №36 від 28.02.2022р. підписаний сторонами 28.02.2022, (а не 22.02.2022, як помилково зазначено позивачем), а відтак, датою виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати електричної енергії, поставленої позивачем у лютому 2022 є 21.03.2022, із врахуванням при цьому вимог ч.5 ст.254 ЦК України. Отже, датою початку нарахування відповідачу 3% річних є 22.03.2022.

За розрахунком суду розмір 3% річних з 22.02.2022 по 28.07.2022 на суму боргу 16092172,80 грн., яка зазначена самим позивачем у розрахунку, становить 207655,16 грн.

За розрахунком суду розмір 3% річних з 22.03.2022 по 28.07.2022 на суму боргу 44207285,20 грн. становить 468 718,34 грн.

Таким чином загальний розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 837051,02 грн. (3% нарахованих на суму боргу за січень 207655,16 грн. +3% нарахованих на суму боргу за лютий 468718,34 грн. +3% нарахованих на суму боргу за березень 160677,52 грн.)

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем на суму боргу січня 16092172,80 грн. за період лютий-липень 2022 в розмірі 2 265 547,65 грн., на суму боргу лютого 44207285,20 грн. за період березень-липень 2022 в розмірі 6223753,13 грн., на суму боргу березня 16427814 грн. за період квітень-липень 2022 в розмірі 1505 788, 99 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Таким чином загальний розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 9 995 089,77 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 9 290 276,60 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 9.2. укладеного між сторонами договору встановлено, що позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, а відповідач відшкодовує збитки, понесені позивачем, виключно у разі: - порушення строків розрахунків з позивачем - відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача в оплаті електричної енергії, яка поставлена позивачем у січні та лютому 2022р., з тих саме підстав, що вищевикладені господарським судом неправильне зазначення позивачем дати прострочення відповідача та дати нарахування пені у відповідний період.

За розрахунком суду розмір пені з 22.02.2022 по 28.07.2022 на суму боргу 16092172,80 грн., яка зазначена самим позивачем у розрахунку, становить 2125048,57 грн.

За розрахунком суду розмір пені з 22.03.2022 по 28.07.2022 на суму боргу 44207285,20 грн. становить 5 159 535,20 грн.

Таким чином загальний розмір пені становить 9 111 896, 78 грн. (2125048,57 грн. грн. - пеня, що нарахована за прострочення січня, 5159535,20 грн. пеня, що нарахована за прострочення лютого, 1827313,01 грн. пеня, що нарахована за прострочення березня.).

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення пені та процентів річних на 90%:

У заяві щодо зменшення заявлених до стягнення пені та процентів річних за вх.№26210/22 від 18.11.2022 відповідач просить суд зменшити на 90% заявлені до стягнення на користь позивача пені та 3% річних, з посиланням при цьому на наступне:

- наразі КП «ТМО» знаходиться у скрутному фінансовому становищі і на даний час значною мірою не володіє належними джерелами оплати заборгованості. Наряду з цим, КП «ТМО» відноситься до об`єктів критичної інфраструктури має стратегічне значення і залишається практично єдиним постачальником теплової енергії (монополістом для мешканців (об`єкти житлового комплексу), підприємств, бюджетних установ, організацій , закладів освіти та культури, релігійних організацій та побутових підприємств тощо) міста Одеси. КП «ТМО» являється соціально необхідним теплопостачальним підприємством, оскільки надає послуги теплопостачання 95% споживачів міста Одеси різних категорій населенню, бюджетним установам, релігійним організаціям та іншим споживачам.

- тривалий час КП «ТМО» не мало можливості керуватись загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд відповідно до покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинно було діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулюють енергетичну галузь. Так, протягом 2014-2021р. дія Порядок розподілу коштів, що надходять на поточну рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, затвердженим постановою КМУ від 18.06.2014р. №217, яким було встановлено, що усі кошти, які надходять від споживачів в рахунок оплати за спожиту теплову енергію повинні повністю, без затримки, перераховані на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Після цього грошові кошти розподілялися між всіма учасниками постачання природного газу, і лише залишок зараховувався на користь КП «ТМО».

- станом на 01.11.2022 кредиторська заборгованість КП «ТМО» тільки за використані основні енергоресурси (з урахуванням штрафних санкцій) складає 2042,1 млн.грн., у тому числі: за постачання природного газу 1186,0 млн.грн.; за розподіл природного газу 60,7 млн. грн., за транспортування природного газу 5,5 млн. грн., за покупку теплової енергії 650,9 млн. грн., за проведення хімічної очистки води для підживлення 7,1 млн. грн., за електричну енергію і її розподіл 124,7 млн. грн.; за водопостачання та водовідведення 7,2 млн. грн.

- на платоспроможність підприємства вплинули й інші фактори, зокрема тривалий карантин у країні, введений постановою КМУ від 11.03.20202 №211 і продовжений до 31.12.2022, а також воєнний стан, введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/22 з 24.02.2022 та продовжений до 21.11.2022

- значною є і поточна заборгованість споживачів теплової енергії усіх категорій перед КП «ТМО», яка станом на 01.11.2022р. складає 1054,2 млн.грн., у тому числі населення 939,1 млн.грн. Стягнення цієї дебіторської заборгованості утруднено ситуацією у державі, оскільки у зв`язку з триваючим воєнним станом велика кількість боржників КП «ТМО» наразі перебуває поза межами свого постійного місця перебування, що ускладнює проведення щодо них претензійно-позовної роботи.

-господарський суд виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності та враховуючи, що КП «ТМО» відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, має стратегічне значення і залишається практично єдиним постачальником теплової енергії (монополістом) для мешканців, підприємств, установ, організацій і більшості об`єктів соціальної інфраструктури міста Одеси, у даному випаду може зменшити розмір як пені, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Аналогічної правової позиції щодо можливості зменшення 3% річних дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

У запереченнях на заяву щодо зменшення заявлених до стягнення пені та процентів річних за вх.№26978/22 від 29.11.2022 позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви, з посланням при цьому на наступне:

- некоректними є посилання відповідача на правову позицію щодо можливості зменшення 3% річних, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки у цій постанові ВП ВС дійшла вказаного висновку із врахуванням обставин даної конкретної справи та у зв`язку із тим, що у спірному договорі сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, в становили її в розмірі 40% річних від неспаленої загальної вартості товару (тобто 40% замість 3%, як це передбачено ст.625 ЦК України).

- щодо зменшення розміру пені, то ступінь виконання зобов`язання боржником складає 16% (15 000000 грн./91727272 грн.). Сторони уклали договір 27.01.2022 (при цьому постачання електроенергії розпочалося з 13.01.2022). Оплата за спожиту електроенергію за перший місяць січень 2022 мала бути б здійснена в термін до 21.02.2022, однак вже за результатом першого місяця заборгованість склала 16 092 172,80 грн. Некоректними є посилання відповідача на дію протягом 2014-2020 р Порядку розподілу коштів, оскільки дія цього Порядку не має відношення до виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором по сплаті спожитої електроенергії у 2022 році. Тривалість прострочення виконання, оскільки останній платіж здійснений відповідачем у березні 2022 і частка оплати за всіма платежами станови всього 16% від суми поставленої електроенергії за договором.

- порушення відповідачем своїх зобов`язань зумовило важкі фінансові та господарські наслідки для позивача, зокрема: спричинило припинення діяльності на ринку постачання електричної енергії, оскільки частка заборгованості КП «ТМО» в структурі дебіторської заборгованості позивача становить 76 727 272 грн. /80 526100 грн. = 95%. Як наслідок 11.03.2022 ТОВ «Лаф Енерджі Груп» надуло статусу «Дефолтний» , що робить неможливим здійснення в подальшому будь-якої діяльності на ринку електричної енергії. Неотримання коштів за поставлену електричну енергію зробило неможливим виконання позивачем фінансових зобов`язань перед контрагентами, що спричинило подання позовів до ТОВ «Лайф Енерджі Груп» про стягнення заборгованості, а також інфляційних втрат, 3% річних та пені у справі №926/2672/22, у справі №926/2811/22, у справі №926/3719/22.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідна правова позиція викладена в постановах КГС ВС: від 03.10.2019 у справі N 914/2202/18,від 12.09.2019 у справі N 910/10427/18, від 11.09.2019 у справі N 905/2149/18, від 06.09.2019 у справі N 914/2252/18, від 27.09.2019 у справі N 923/760/16.

В даному випадку, господарським судом враховуються наступні обставини:

- основною метою створення підприємства відповідача є задоволення потреб територіальної громади міста шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної із виробництвом та постачанням теплової енергії, та підприємство відповідача має стратегічне значення і залишається практично єдиним постачальником теплової енергії (монополістом) для мешканців міста.

- заборгованість споживачів усіх категорій перед підприємством відповідача станом на 01.11.2022 складає 1 054,2 млн. грн., в тому числі населення 939,1 млн. грн.

- строк виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати електроенергії, спожитої відповідачем у січні 2022 настав 21.02.2022, спожитої відповідачем у лютому настав 21.03.2022, та спожитої відповідачем у березні 2022 настав 31.03.2022, тобто саме у період, коли Указом Президента України введено воєнний стан. Водночас, відповідачем, навіть в умовах воєнного стану, проведено часткову оплату заборгованості в розмірі 15 000 000 грн.

- отримання кредитором 3% річних та суми інфляційних втрат оцінюється судами як сума, яка поряд з пенею, компенсує кредитору шкоду, завдану порушенням боржника (відповідна позиція є усталеною і міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 14.04.2021 у справі № 923/587/20). Така позиція зумовлена тим, що пеня, компенсація 3% річних та інфляційних втрат виконують функцію компенсації збитків, завданих кредитору порушенням зобов`язання.

- згідно з правовим висновком щодо застосування норм пава, який міститься у постанові ВС від 13.01.2020 у справі №902/855/18, неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи посилання позивача на те, що порушення оплати за поставлену електроенергію спричинило припинення діяльності позивача на ринку постачання електроенергії і як наслідок товариство позивача набуло статусу «Дефолтний», що ступінь виконання боржником свого зобов`язання складає 16%, що боржником не вживаються заходи щодо оплати заборгованості з березня 2022, що відповідачем не надано до суду належних і допустимих доказів збитковості підприємства та наявні у справі докази погіршення фінансового стану позивача, господарський суд дійшов висновку про зменшення пені на 20% від розміру пені, який вище розрахований судом, що становить 1 822 379,36 грн. (9111896,78 грн./100х20%).

Таким чином розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з її зменшенням судом становить 7289517,42 грн. (9111896,78 грн. 1 822379,36 грн.)

Водночас суд погоджується із доводами позивача щодо некоректного посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки у цій постанові ВП ВС дійшла вказаного висновку із врахуванням обставин даної конкретної справи та у зв`язку із тим, що у спірному договорі сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, в становили її в розмірі 40% річних від неспаленої загальної вартості товару (тобто 40% замість 3%, як це передбачено ст.625 ЦК України).

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за виключенням розміру пені 1 822 379,36 грн., який зменшений господарським судом.

Керуючись ст. ст. 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення 96 876 446, 37 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» (58000, м. Чернівці, пр. Незалежності, буд. 114, кв. 33, ) заборгованість за договором №ТМО-6/22 на постачання електричної енергії від 27.01.2022 у розмірі 76 727 272 (сімдесят шість мільйонів сімсот двадцять сім тисяч двісті сімдесят дві) грн., пеню у розмірі 7 289 517 (сім мільйонів двісті вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 42 коп., 3 % річних у розмірі 837 051 (вісімсот тридцять сім тисяч п`ятдесят одна) грн. 02 коп., втрат від інфляції у розмірі 9 995 089 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 77 коп., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 866 511 (вісімсот шістдесят шість тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 26 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення/

Повне рішення складено 15 грудня 2022 р.

Суддя Г.Є. Смелянець