ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Справа№ 910/8600/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горда В.В.

за участі представників:

від прокуратури: Синюк І.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи-1: Дорофєєв Д.В.

від третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.11.2021 (повне рішення складено 18.11.2021)

у справі №910/8600/21 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ»

до Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Міністерство молоді та спорту України

2) Київська міська державна адміністрація

за участю прокурора

про припинення права постійного користування земельної ділянки; визнання незаконною та скасування державної реєстрації; визнання незаконним та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування державного акту на право постійного користування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» про припинення права постійного користування земельної ділянки; визнання незаконною та скасування державної реєстрації; визнання незаконним та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування державного акту на право постійного користування земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що здійснення відповідачем державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 16.9202 га, яка включає в себе земельну ділянку площею 10.78 га, та відсутність нотаріальної згоди відповідача на її поділ позбавляє позивача можливості здійснити оформлення права користування такою земельною ділянкою та створює перешкоди у виконанні зобов`язань за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 26.03.2010 № 712.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/8600/21 позов задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га. на проспекті Глушкова Академіка, 9.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Київська міська прокуратура звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/8600/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд:

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 в частині визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га. на проспекті Глушкова Академіка, 9;

- рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 щодо відмови повністю в іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» залишити в силі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8600/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 14.12.2021 апеляційну скаргу прокурора передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.

20.12.2021 матеріали вказаної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/8600/21 за апеляційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21б розгляд справи призначено на 26.01.2022.

31.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшов лист з копією платіжного доручення про доплату судового збору.

12.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами доплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрити апеляційне провадження у справі №910/8600/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21. Розгляд апеляційних скарг ухвалено здійснювати 26.01.2022.

24.01.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора.

08.02.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Ухвалою від 09.02.2022 відкрито апеляційне провадження колегією суддів у визначеному складі.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 05.10.2022 розгляд справи відкладено на 09.11.2022.

У судове засідання 09.11.2022 представники позивача, відповідача та третьої особи-2 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представники прокуратури та третьої особи-1 з`явились у судове засідання та надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів та неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Прокурор зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою наявне у відповідача у передбаченому законом порядку не припинялось, погодження на таке відчуження ні відповідачем ні органом управління (Міністерством молоді та спорту України) не надавалось.

Крім того, прокурор наголошує, що відповідач є державним підприємством, а позивач є товариством з обмеженою відповідальністю, а тому до позивача не може перейти право користування на земельну ділянку на тих самих умовах на яких воно було у відповідача.

Водночас, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції скасовує реєстрацію права постійного користування на всю земельну ділянку, а не на ту частину на якій знаходиться майно позивача, не зважаючи на наявність на тій же земельній ділянці майнового комплексу, який належить відповідачу.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Апелянт стверджує, що оскільки апелянт не виконує інвестиційні зобов`язання щодо добудови об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на спірній земельній ділянці, зокрема в порушення Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Крім того, відповідач стверджує, що позивач вже неодноразово намагався оформити право на частину спірної земельної ділянки, однак судовими рішеннями які набрали законної сили прийняті за його заявами рішення органів місцевого самоврядування скасовувались у зв`язку з незаконністю.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У відзивах на апеляційні скарги Київської міської прокуратури та відповідача позивач зазначив, що вони є необґрунтованими та безпідставними, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач зазначає, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва за ним зареєстровано ще з 26.03.2010, і він не може оформити належне йому право на земельну ділянку на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з ненаданням згоди відповідача та третьої особи-1 на поділ земельної ділянки, не зважаючи на відповідні рішення Київської міської ради.

Позивач наголошує, що чинне земельне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності, в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва, натомість відповідач не тільки не визнає права користування позивачем земельною ділянкою площею 10,78 га, а й створює перешкоди щодо відведення частини земельної ділянки, чим унеможливлює виконання зобов`язань, визначених умовами договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва.

Водночас доводи відповідача щодо порушення порядку приватизації державного майна чи внесення змін в частині продовження строку завершення будівництва не мають братися до уваги.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представники позивача, відповідача та третьої особи-2 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, натомість направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, заслухавши думку присутніх учасників судового процесу, враховуючи пояснення які були надані учасниками судового процесу у попередніх засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційних скарг за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи-2.

Представники прокуратури та третьої особи-1 у судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити та скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ», на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідченого 26.03.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвеєвим В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 712, набув у власність об`єкт незавершеного будівництва - Криту спортивну арену (Льодовий стадіон), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, 9.

Право власності позивача на об`єкт незавершеного будівництва підтверджується реєстраційним посвідченням № 032058 виданим 13.05.2010 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (запис № 12291938 від 27.11.2015).

Листом № 184 від 24.06.2010 року, на адресу Київської міської державної адміністрації, ДП «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» погодилось з вилученням частини земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні державного підприємства відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 24.06.1999 року серія ІІ-КВ № 004150, що розташована в м. Києві по проспекту Академіка Глушкова, 9 та передачею зазначеної частини ділянки площею 10 га ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» в порядку відповідно до чинного законодавства.

Позивачем розроблено та погоджено документацію із землеустрою на земельну ділянку розміром 10,78 га.

Рішенням Київської міської ради V сесії VI скликання № 1095/4533 від 08.07.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «Укрсоцбудінвест» земельної ділянки для будівництва та реконструкції спортивно-розважально-торговельного комплексу, ведення діяльності у сфері спорту та торгівлі на вул. Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі м. Києва. ТОВ «Укрсоцбудінвест» за умови виконання обов`язків землекористувача, передбачених даним рішенням, було надано у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 10,78 га для будівництва та реконструкції спортивно-розважально-торговельного комплексу, ведення діяльності у сфер спорту та торгівлі на проспекті Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі м. Києва за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення Київської міської ради від 17.12.1998 № 85/186, у зв`язку з переходом права власності на майно.

Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012 у справі № 2а-4563/11/2670 вказане рішення Київської міської ради V сесії VI скликання від 08.07.2010 № 1095/4533 «Про передачу ТОВ «Укрсоцбудінвест» земельної ділянки для будівництва та реконструкції спортивно-розважального-торгівельного комплексу, ведення діяльності в сфері спорту та торгівлі на проспекті Академіка Глушкова 9, у Голосіївському районі міста Києва» скасоване.

В зв`язку з цим, як зазначає Позивач, ним було повторно ініційовано оформлення права користування вказаною земельною ділянкою площею 10,78 га для будівництва та реконструкції спортивно-розважально-торговельного комплексу, ведення діяльності у сфер спорту та торгівлі на проспекті Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі м. Києва.

Рішенням Київської міської ради від 08.10.2015 № 136/2039 «Про надання згоди на внесення змін до договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва» надано згоду на внесення змін до договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 26.03.2010 N 712, посвідченого Матвеєвим В. А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26.03.2010 за N 712, в частині продовження товариству з обмеженою відповідальністю «Укрсоцбудінвест» строку завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва - Крита спортивна арена, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9 на 5 років до 26.03.2020.

На підставі зазначеного рішення між Позивачем та Департаментом комунальної власності міста Києва укладено Договір від 27.11.2015 про внесення змін до договору купівлі-продажу від 26.03.2010 за № 712.

30.07.2020 Рішенням Київської міської ради № 425/9504 «Про надання згоди на внесення змін до договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва» надано згоду на внесення змін до Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 26.03.2010 N 712, з урахуванням Договору про внесення змін до Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, від 26.03.2010 за реєстровим N 712, від 27.11.2015 за реєстровим N 2307, серед іншого, продовжено строк завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, 9 до 26.03.2030.

Крім того 23.12.2019 Позивач звернувся до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) з листом-зверненням № 23/12-001 про укладання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :79:392:0050 площею 10,78 га по вул. Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі м. Києва.

Разом з тим, Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листом № 05716-929 від 17.01.2020 повідомив, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Відповідача.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.03.2017 державним реєстратором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пилипчук В.А, було зареєстровано право власності держави в особі Київської міської державної адміністрації на земельну ділянку кадастровий номер: :79:392:0050, площею 16,9202 га за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок 9.

30.03.2017 державним реєстратором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Урдюк О.Ю. на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 79-4-00024,(копія), серія та номер: II-КВ № 004150, виданого 24.06.1999 Київським міським управлінням земельних ресурсів за Державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон», було проведено реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 16,9202 га на просп. Академіка Глушкова, 9 для експлуатації та обслуговування існуючих споруд.

Так, згідно вказаного Державного акту на право постійного користування від 24.06.1999 ІІ-КВ № 004150, виданого на підставі Рішення Київської міської ради від 17.12.1998 року № 85/186, Державному підприємству «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» надається у постійне користування 17,1199 гектарів землі для експлуатації та обслуговування існуючих споруд по просп. Академіка Глушкова, 9 в м. Києві.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2020 № 1082, надано згоду на поділ земельної ділянки на просп. Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі міста Києва.

На підставі зазначеного Розпорядження розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, кадастровий номер земельної ділянки :79:392:0050. Відповідно до цієї документації, поділ земельної ділянки загальною площею 16, 9202 га здійснюється саме з метою формування двох окремих ділянок загальною площею 10,78 га, землекористувачем якої є ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» та 6, 1402 га, землекористувачем якої є ДП Центральна учбово - тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон».

Позивач звернувся до відповідача з листом про погодження технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :79:392:0050, площею 16.9202 га за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок 9 та відповідно до пункту «є» статті 56 Закону України «Про землеустрій» з проханням надати нотаріальну згоду на поділ вищезазначеної земельної ділянки на: ділянку №1 площею 10,78 га до Позивача та ділянку № 2 площею 6,1402 га для Відповідача. Лист аналогічного змісту ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» направив також на адресу Міністерства молоді та спорту України. Але, ані Відповідачем, ані Міністерством технічна документація погоджена не була.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Як вказав суд першої інстанції, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності (частина 2 статті 92 Земельного кодексу України).

Водночас, позивач не є державним підприємством, отже до позивача у цьому випадку не може перейти право постійного землекористування на аналогічних підставах, яким користується відповідач відповідно до спірного Державного акта.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина 5 статті 116 Земельного кодексу України).

Правові підстави примусового припинення прав на земельну ділянку саме у судовому порядку є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 та Постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 921/99/18.

При цьому, в даному випадку припинення права користування частиною земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомості відбувається автоматично, в силу прямої норми закону (стаття 120, пункт «е» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України) і не потребує прийняття судового рішення.

З огляду на те, що позивач не відноситься до кола осіб, які згідно ст. 92 Земельного кодексу України, можуть набувати права постійного користування земельною ділянкою. Тому позивач після набуття права власності на об`єкти нерухомого майна (незавершеного будівництва) набув право на оформлення відповідного права користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.

Статтями 122 та 123 ЗК Кодексу встановлено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до частин 2, 3 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, земельне законодавство вимагає оформлення прав на земельні ділянки за певною процедурою, яку не можна підміняти судовим рішенням.

Як свідчать встановлені судами обставини, позивач має право на одержання земельної ділянки у користування, однак розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Заявляючи вимоги про припинення права постійного користування державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на земельну ділянку площею 10.78 га. в межах земельної ділянки кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га., на якій розташований належний товариству з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» об`єкт незавершеного будівництва - крита спортивна арена (Льодовий стадіон), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, 9, позивач не надав доказів, що він завершив оформлення права користування на саме на земельну ділянку площею 10,78 га.

Враховуючи зазначені обставини, а також з огляду на те, що для оформлення у встановленому порядку свого права користування на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташоване нерухоме майно, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, позивач мав не тільки звернутись до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а й оформити відповідний документ, зокрема, договір оренди і тільки в такому випадку, в разі невизнання права на частину земельної ділянки попереднім землекористувачем, позивач набув би право на звернення з позовом до нього.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Між тим матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не визнає або оспорює право позивача на земельну ділянку під об`єктами нерухомості позивача.

Таким чином, з огляду на норми статті 143 Земельного кодексу України, позовна вимога про припинення права постійного землекористування відповідача не підлягає задоволенню, оскільки положення статті 143 не передбачають такої підстави як набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Наявність у ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт незавершеного будівництва права користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером :79:392:0050 загальною площею 16,902 га по проспекту Академіка Глушкова 9, надає право ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» вимагати оформлення на своє ім`я документів щодо права користування цією частиною земельної ділянки. Наведене відповідає правовому висновку, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункти 8.16, 8.17).

Позивач звертався до Відповідача та Міністерства молоді і спорту України стосовно надання погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу вищезначеної земельної ділянки з кадастровим номером :79:392:0050, а також надання нотаріально засвідченої згоди на її поділ в порядку ст. 56 Закону України «Про землеустрій».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2020 № 1082 надано згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :79:392:0050 площею 16.902 га по просп. Академіка Глушкова, 9 у Голосіївському районі м. Києва. Підставою для такого поділу стало звернення ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» до Київської міської державної адміністрації, а також погодження Відповідача на вилучення частини земельної ділянки та її передачу Позивачу в порядку відповідно до чинного законодавства. Зазначена згода оформлена листом Відповідача № 184 від 24.06.2010.

Отже, розроблена технічна документація із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки повинна бути скерована до Київської міської державної адміністрації для її погодження та затвердження, як це передбачено ст. 186 Земельного кодексу України. Звернення ТОВ «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» до Відповідача та Міністерства молоді і спорту України з приводу надання погодження зазначеної технічної документації, а також надання нотаріально засвідченої згоди на поділ вказаної земельної ділянки, не ґрунтуються на приписах ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (із змінами Законом № 1423-IX від 28.04.2021), адже технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок не включає такої нотаріальної згоди. В той же час погодження і затвердження документації із землеустрою здійснюється в порядку визначеному ст. 186 Земельного кодексу України.

Розглянувши спір, суд першої інстанції вказав, що доводи Відповідача стосовно того, що розмір земельної ділянки, необхідної для виконання Позивачем інвестиційних зобов`язань має бути меншим ніж той про який заявляє Позивач не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на доказах, водночас не приймаються і доводи позивача, що йому належить право користування земельною ділянкою 10,78 га, оскільки позивач таке право у встановленому законом порядку не зареєстрував.

Що стосується вимоги про скасування в частині державного акту на право постійного користування.

Спірний Державний акт на право постійного користування землею зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства, діючого на момент його видання.

Доказів скасування Рішення Київської міської ради від 17.12.1998 № 85/186, на підставі якого видано Державний акт на право постійного користування землею відповідачеві, матеріали справи не містять.

З урахуванням приписів ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що задоволення такої вимоги не призводить до відновлення порушених прав позивача чи захисту його законних інтересів, а тому є неналежним способом захисту та, відповідно, задоволенню не підлягає.

Дослідивши позовні вимоги Позивача в частині визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12), а також про визнання незаконним та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 19721964 дата та час запису 24.03.2017 13:09:31 суд виходить з наступного.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 75.7. -75.8. Постанови Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19:

«Колегія суддів зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом».

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

Таким чином, позовна вимога про визнання незаконним та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 19721964 дата та час запису 24.03.2017 13:09:31 про державну реєстрацію права постійного користування не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції що стосується позовної вимоги про визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за Державним підприємством Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон», , права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16,9202 га на просп. Академіка Глушкова 9.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року по справі № 914/1658/15, вказав наступне:

«Підсумовуючи Верховний Суд зазначає, що аналіз вказаних положень цивільного та земельного законодавства дає підстави для наступних висновків:

- правила переходу та припинення прав на земельну ділянку, що передбачені обома редакціями статті 120 та доповненим пунктом «е» частини 1 статті 141 ЗК України можуть застосовуватись виключно у випадку набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, тобто об`єкт нерухомості, який знаходиться на такій земельній ділянці;

- факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України;

- таким чином, у випадку відчуження розміщених на земельній ділянці об`єктів незавершеного будівництва, наведені приписи статей 120, 141 ЗК України не застосовуються.»

З огляду на те, що позивачу належить не нерухоме майно, а об`єкт незавершеного будівництва, то з огляду на норми чинного, на момент набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва, зокрема ст. 120 Земельного кодексу України, законодавства, а також наведені висновки викладені в постанові Верховного Суду, набуття права власності на будівельні матеріали не скасовує право постійного користування відповідача на земельну ділянку на якій вони знаходяться, а отже й державна реєстрація (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за Державним підприємством Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон», , права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16,9202 га на просп. Академіка Глушкова 9 не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому підстави для її скасування були відсутні у суду першої інстанції.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів наявності підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову суд відмовляє.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності (частина 2 статті 92 Земельного кодексу України).

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина 5 статті 116 Земельного кодексу України).

Статтею 141 Земельного кодексу України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема:

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

За змістом статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки;

д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 2, 5,11 статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент реєстрації за позивачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора та відповідача, що право постійного користування земельною ділянкою наявне у відповідача у передбаченому законом порядку не припинялось, погодження на таке відчуження ні відповідачем ні органом управління (Міністерством молоді та спорту України) не надавалось, та не могло перейти до позивача, оскільки чинним на момент набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва законодавством та законодавством чинним на момент розгляду спору не передбачався перехід права постійного користування на земельну ділянку від державного підприємства до приватного підприємства. А крім того, об`єкт незавершеного будівництва за своєю правовою природою є будівельними матеріалами, а не об`єктом нерухомості, а тому автоматичний перехід права власності на земельну ділянку під таким майном не передбачено.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції скасовував реєстрацію права постійного користування на всю земельну ділянку, а не на ту частину на якій знаходиться майно позивача, не зважаючи на наявність на тій же земельній ділянці майнового комплексу, який належить відповідачу.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що оскільки апелянт не виконує інвестиційні зобов`язання щодо добудови об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на спірній земельній ділянці, зокрема в порушення Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», відсутні підстави для задоволення заявленого позову, оскільки право власності на об`єкт незавершеного будівництва за позивачем зареєстровано, та не є предметом даного спору.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва дійсно може бути підставою для оформлення права користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку, на якій таке майно знаходиться, однак дана обставина не вирішується в межах даного спору, при тому, що заявлені позивачем вимоги не призведуть до відновлення прав позивача, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення саме відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, в частині обґрунтованості вимоги позивача про визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га. на проспекті Глушкова Академіка, 9, не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 в частині задоволення вимоги про визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га. на проспекті Глушкова Академіка, 9 підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 підлягають задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційних скарг, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України, покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 скасувати в частині задоволення вимоги про визнання незаконною та скасування державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34534606 від 30.03.2017 11:17:12) за державним підприємством «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :79:392:0050 площею 16.9202 га. на проспекті Глушкова Академіка, 9.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/8600/21 у новій редакції:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» відмовити в повному обсязі.

4. Здійснити новий розподіл судових витрат.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» (01601, місто Київ, Вулиця Мечнікова, будинок 2 ЛІТЕРА А, ідентифікаційний код: 33745177) на користь державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» (03187, місто Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 9, ідентифікаційний код: 04539931) 3 405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять грн 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

6 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСОЦБУДІНВЕСТ» (01601, місто Київ, Вулиця Мечнікова, будинок 2 ЛІТЕРА А, ідентифікаційний код: 33745177) на користь Київської міської прокуратури (03150, місто Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9, ідентифікаційний код: 02910019) 3 405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять грн 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

8. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2022.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова