ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Справа№ 910/13637/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Синьоока Г.І.;

від відповідача: Щербина В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 року (повний текст складено 27.07.2022 року)

у справі № 910/13637/21 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 128 507 499, 45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 19 769 612,88 грн. 3 % річних, 86 608 478, 55 грн. інфляційних втрат та 22 129 408, 02 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку № 21-150-08-20-00069/0063-04012 від 02.03.2020 в частині дотримання строків оплати балансуючої електричної енергії у період з І декади серпня 2020 по ІІІ декаду жовтня 2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 19 769 612,88 грн. 3 % річних, 86 608 478,55 грн. інфляційних втрат, 22 129 408, 02 грн. пені та 794 500,00 грн. судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 у справі №910/13637/21 та передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції здійснив розгляд спору без врахування норм матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, з неправильним застосуванням ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», безпідставно самоусунувся від вирішення питання обгрунтованості та пропорційності розміру заявленої до стягнення пені, належним чином не перевірив розрахунок розміру інфляційних втрат здійсненого позивачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 справу № 910/13637/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., суддів Буравльов С.І., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2499/22 від 29.08.2022, у зв`язку перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13637/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 року у справі № 910/13637/21 та призначено до розгляду на 05.10.2022.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3118/22 від 03.10.2022, у зв`язку перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13637/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного гоподарського суду від 04.10.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» прийнято до провадження вищезазначеним складом суду.

04.10.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема, позивач зазначив, що апелянт безпідставно вважає, що предметом позову є стягнення збитків. Водночас, предметом позову у даній справі є стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, які не є збитками в розумінні чинного законодавства України.

Крім того, посилання відповідача на системні обмеження, як на підставу неможливості переказати кошти з одного свого рахунку на інший, є безпідставними, оскільки договір між сторонами укладався та затверджувався із урахуванням усіх особливостей та обмежень, пов`язаних з рахунками апелянта та алгоритмами розрахунків на ринку електричної енергії.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 відкладено розгляд справи до 11.10.2022.

У зв`язку із загрозою та небезпекою для життя відвідувачів, суддів та працівників апарату суду, що існувала внаслідок масованих ракетних ударів по всій території України з боку Російської Федерації, а також з урахуванням розпоряджень голови Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 та від 11.10.2022 «Про деякі питання організації роботи Північного апеляційного господарського суду», розгляд вищезазначеної справи 11.10.2022 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2022 року розгляд справи № 910/13637/21 призначено на 23.11.2022 року.

17.10.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі відповідно до яких зазначив стосовно свого майнового стану. Так, враховуючи окупацію ДП «НАЕК «Енергоатом», за сукупністю обставин та протиправних дій Російської Федерації, ДП «НАЕК «Енергоатом» отримало значні операційні збитки та було позбавлене можливості забезпечити обсяг виробництва електроенергії в рамках затвердженого Прогнозного балансу електроенергії об`єднаної електроенергетичної системи України на 2022 рік, відтак, було позбавлено можливості подальшої реалізації недовироблених обсягів електроенергії та отримання доходу.

Північний апеляційний господарський суд відклав розгляд справи №910/13637/21 на 14.12.2022 року, своєю ухвалою від 23.11.2022.

Представник позивача 14.12.2022 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2022 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 року підлягає змінні в частині стягнення суми пені, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є учасником ринку електричної енергії та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є оператором системи передачі на якого, зокрема покладені функції адміністратора розрахунків (далі - АР).

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» адміністратор розрахунків, забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, Правил ринку та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про участь у балансуючому ринку.

Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Частиною 2 статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Оператори установок зберігання енергії та споживачі мають право надавати послуги з балансування у порядку, передбаченому правилами ринку.

Постачальник послуг з балансування має відповідати вимогам правил ринку щодо надання послуг з балансування.

Згідно з частиною 3 статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії», для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку.

Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку.

Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується регулятором.

Згідно з пунктом 72 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку визначається Правилами ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 в редакції від 16.07.2020 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1.4 Правил ОСП - оператор системи передачі, яким є відповідач; АР - адміністратор розрахунків; ППБ - постачальник послуг з балансування, яким є позивач.

Приписами пункту 4.2.1 Правил встановлено, що для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена в додатку 7 до цих Правил, та включення до Реєстру ППБ (далі - заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 4.2.4 Правил, участь у балансуючому ринку обов`язкова для всіх ППБ, які управляють одиницями відпуску, крім виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, в обсягах усієї їхньої залишкової доступної потужності для забезпечення балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження незалежно від факту продажу (непродажу) будь-якого типу резерву.

Як вбачається з матеріалі справи, 02.03.2020 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» приєднано до умов договору (ідентифікатор договору №0063-04012, дата акцептування 02.03.2020) про участь у балансуючому ринку (надалі - договір) та долучено до реєстру учасників ринку, що підтверджується повідомленням від ОСП (відповідача) №01/8496. У вказаному повідомленні зазначено, що вищезазначений договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті відповідача.

Наказом відповідача №86 від 06.03.2020 затверджено умови договору про участь у балансуючому ринку в новій редакції у відповідності до Правил (із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП №516 від 28.02.2020).

Пунктом 1.2 договору визначено, що за цим договором ППБ (постачальник послуг з балансування) зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП (оператор системи передачі) балансування об`єднаної електричної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

Відповідно до пункту 2.2 договору, розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку.

Позивач вказує, що АР сформував у системі управління ринком рахунки вартості балансуючої електричної енергії за договором за період з І декади серпня по ІІІ декаду жовтня 2020 року, однак відповідач прострочив здійснення оплати таких рахунків.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 7 статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії», за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Пунктом 1.1.2 Правил встановлено, що система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими правилами.

Згідно з пунктом 1.8.1 Правил, АР реєструє учасників ринку, СВБ, ПДП і ППБ, отримує від ОСП, реєструє та зберігає дані щодо резервів, остаточні повідомлення фізичного відпуску та остаточні повідомлення фізичного відбору учасників ринку і позиції СВБ, забезпечує дотримання учасниками ринку вимог щодо надання фінансових гарантій за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, отримує від АКО сертифіковані дані комерційного обліку електричної енергії, обчислює обсяги небалансів та наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих правил.

Відповідно до пункту 1.11.1 Правил, за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, зокрема, проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів рахунків учасників ринку.

Питання розрахунків на ринку електричної енергії, в тому числі обчислення балансування електричної енергії, визначені розділом V Правил в редакції чинній в спірний період. Так, пунктом 5.10.1 встановлювалося, що розрахунки балансуючої електричної енергії для кожного торгового дня включають:

1) обчислення обсягів балансуючої електричної енергії для кожної одиниці постачання послуг з балансування для кожного розрахункового періоду торгового дня;

2) обчислення вартості обсягів балансуючої електричної енергії для здійснення купівлі та продажу електричної енергії для балансування в межах ОРЧ для кожного розрахункового періоду торгового дня.

Відповідно до пункту 5.10.2 Правил, для розрахунків за балансуючу електричну енергію приймаються дані остаточного фізичного повідомлення про відбір/відпуск, диспетчерських команд, маржинальних цін балансуючої електроенергії для кожної ОРЧ і сертифіковані дані комерційного обліку, що встановлені відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Згідно з пунктом 5.25.1 глави 5.25 розділу V Правил, щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Відповідно до пункту 4.1 договору, виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюються відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що подання платіжних документів здійснюються сторонами відповідно до Правил ринку.

Підпунктом 1 пункту 5.3 договору встановлено, що ППБ має право отримувати від ОСП оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5.4 договору, ОСП зобов`язується здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до Правил ринку, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в ОЕС України.

Розділом VII Правил визначені питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії. Зокрема, відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII правил, АР на щоденній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період щодо закупівлі балансуючої енергії, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ППБ щодо платежів за невідповідність.

ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії.

Згідно з пунктом 7.6.4 Правил, оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка.

Судом встановлено, що у системі управління ринком (далі - система) АР розмістив відомості щодо обсягу та вартості балансуючої електричної енергії за період з І декади серпня по ІІІ декаду жовтня 2020 року, що має бути сплачена зі сторони ОСП (відповідача) на користь ППБ (позивача).

Виходячи зі змісту спірних правовідносин сторін та аналізу приписів Правил ринку, колегією суддів встановлено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в даному випадку ОСП та ППБ) в системі наділений саме адміністратор розрахунків.

Отже, у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком.

Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком.

Оскільки відповідач самостійно формує зазначені рахунки та самостійно їх розміщує в системі, суд зазначає, що дата формування рахунків у системі управління ринком є датою направлення рахунку та зумовлює початок перебігу строку відповідно до пункту 7.6.4 Правил ринку.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оводів відповідача про те, що підставою для остаточного розрахунку між сторонами є саме акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Колегією суддів встановлено, що відповідач свій обов`язок по сплаті виставлених позивачем рахунків-фактур виконав з порушенням термінів, визначених пунктом 7.6.4 глави 7.6 розділу VІІ Правил ринку, доказів протилежного відповідач суду не надав.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та чинного законодавства України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Водночас, саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань.

Договір, який укладений між позивачем та відповідачем є двостороннім, в якому не передбачено можливість невиконання зобов`язання, в тому числі уникнення відповідальності у зв`язку з невиконанням зобов`язання третіх осіб перед відповідачем. Договір містить імперативну норму щодо відповідальності відповідача перед позивачем в разі невчасної оплати послуг.

Відтак, на переконання колегії суддів, відповідач не довів належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні статті 614 ЦК України.

Таким чином, позивачем всупереч статтям 74, 76, 77 ГПК України не надано доказів та не доведено обставин та підстав звільнення його від виконання договірних зобов`язань та сплати заявленої до стягнення суми заборгованості.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 19 769 612,88 грн та 86 608 478,55 грн відповідно за визначений позивачем період.

Також, позивач за прострочення строків оплати балансуючої електричної енергії за договором, нарахував та просить стягнути з відповідача 22 129 408, 22 грн пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно із п. 4.4 договору у випадку порушення строків розрахунків відповідно до правил ринку та/або цього договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 22 129 408, 22 грн. є обґрунтованими.

Водночас, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилався на те, що він є підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг та є організацією відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також для забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. Відповідно до положень ст. 52 Закону №2019-VIII відповідач виконує функції адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем належним чином доказово не обґрунтовано суду обставин, які б давали достатньо підстав для зменшення розміру пені.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (Постанови Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20 та від 10.11.202 у справі № 910/15705/21).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Так, колегія суддів зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є організацією, що створена для задоволення потреб споживачів в передачі електричної енергії, а тому сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, оскільки здатність відповідача здійснювати безперебійну передачу електричної енергії прямо залежить від фінансового стану НЕК «Укренерго», тобто в спроможності організації в подальшому належним чином здійснювати свою господарську діяльність щодо обслуговування належних йому об`єктів, які забезпечують стале функціонування ОЕС України, адже руйнація або пошкодження яких призведе до порушення електропостачання суб`єктів господарювання і побутових споживачів, можливих людських жертв і значних матеріальних збитків для держави в цілому.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що основна сума заборгованості була погашена до подання позовної заяви.

Отже, враховуючи все наведене вище, зважаючи на своє право щодо зменшення пені, яке не було реалізовано судом першої інстанції, не зважаючи на клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги фінансовий стан відповідача, що підтверджується консолідованою фінансовою звітністю та звітом незалежного аудитора за 2021 рік та те, що основна заборгованість була погашена до подання позовної заяви, незначності прострочення виконання зобов`язання, зважаючи на військову агресію Російської Федерації на території України та суспільну необхідність господарської діяльності ПрАТ «НАК «Укренерго» і її соціальну спрямованість, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи поведінку самого відповідача, яким вживалися заходи щодо погашення заборгованості, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення розміру пені на 50 %, та стягненню з відповідача 11 064 704, 11 грн.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» підлягають задоволенню у розмірі 19 769 612,88 грн 3% річних, 86 608 478,55 грн інфляційних втрат та 11 064 704, 11 грн пені.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні в частині стягнення пені.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 року у справі № 910/13637/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 у справі №910/13637/21 змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» пені у розмірі 22 129 408, 02 грн., виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симоненка Петлюри, 25, ідентифікаційний код: 00100227) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код: 24584661) 19 769 612, 88 грн. 3% річних, 86 608 478, 55 грн. інфляційних втрат, 11 064 704, 11 грн. пені та 794 500, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині позову відмовити».

3. Видачу наказу доручити Господарському суд міста Києва.

4. Матеріали справи №910/13637/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 21.12.2022