ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Справа № 915/1406/21

м.Миколаїв

За первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий

дім Бізнес-Логіка,

54002, вул. Мала Морська, 108, оф. 803;

до відповідача: Державного підприємства Племпродуктор Степове,

57107, вул. Козацька, 39, с. Степове, Миколаївський

район, Миколаївська область,

e-mail: ;

Про: стягнення заборгованості у розмірі загальній сумі 204196 грн. 20 коп.,-

За зустрічним позовом: Державного підприємства Племпродуктор Степове,

57107, вул. Козацька, 39, с. Степове, Миколаївський

район, Миколаївська область,

e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий

дім Бізнес-Логіка,

54002, вул. Мала Морська, 108, оф. 803;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом: Фонд державного майна України, 01133, м.Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9;

Про: визнання договору поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД недійсним.,-

Суддя С.М.Коваль.

За участі секретаря судового засідання Табачної О.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача за первісним позовом:

Від відповідача за первісним позовом:

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Торговий дім Бізнес-Логіка пред`явлено позов до державного підприємства (ДП) Племпродуктор Степове про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 204196 грн. 20 коп., з посиланням на неналежне невиконання відповідачем грошового зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого товару за укладеним між ними договором поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД, внаслідок чого виник борг. Позивач також просить про стягнення грошових коштів на відшкодування судових витрат, зокрема, з оплати позовної заяви судовим збором.

Крім того, позов ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка містить клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

За такими вимогами ухвалою від 22.09.2021 відкрито провадження в даній справі.

27.07.2021 ДП Племпродуктор Степове звернулося до ТОВ з зустрічною позовною заявою, зареєстрованою в суді 18.10.2021 за вх. № 15499/21, в якій просить визнати договір поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД недійсним, мотивуючи тим, що договір укладено без попереднього погодження з органами управління підприємства.

За такими вимогами ухвалою від 03.11.2021 відкрито провадження за зустрічним позовом та об`єднано провадження з первісним позовом у господарській справі №915/1406/21.

Ухвалою від 14.12.2021 залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом Фонд державного майна України.

Ухвалою суду від 01.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Згідно з вимогами ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 29.11.2022 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Обставини справи.

Між сторонами 09 січня 2019 року був укладений договір поставки №421/19/ТД (далі Договір). За умовами п. 1.1. Договору, позивач зобов`язується передати у власність відповідача товар нафтопродукти, а відповідач прийняти та оплатити товар на умовах договору поставки.

Асортимент, кількість, ціна та умови поставки товару узгоджуються сторонами в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 договору).

На виконання умов договору між сторонами укладено додаткові угоди № 26 -№ 30 до договору за якими передав відповідачу товару 37325 літрів дизельного палива на загальну суму 828665 грн. 80 коп., що підтверджується видатковими накладними: від 01.11.2019 р № 1331, від 08.11.2019 р № 1367, від 12.11.2019 р. № 1380, від 17.11.2019 р № 34, від 04.02.2020 р. № 78 ( а.с. 15, 19, 22, 25, 29).

Покупець зобов`язується сплатити повну вартість товару на підставі рахунку та/або відповідної додаткової угоди у термін, зазначений в рахунку та/або у відповідній додатковій угоді (п. 2.1 договору).

У п. 4 додаткових угод № 26-№30 сторони визначили строк оплати товару:

- за додатковою угодою від 01.11.2019 р. № 26 до 8 листопада 2019 року включно;

- за додатковою угодою від 08.1 1.2019 року №27 до 12 листопада 2019 року включно;

- за додатковою угодою від 12.1 1.2019 року №28 до 22 листопада 2019 року включно;

- за додатковою угодою від 17.01.2020 року № 29 здійснити передплату товару (4 290 літрів дизельного палива);

- за додатковою угодою від 03.02.2020 року № 30 здійснити передплату товару (2 035 літрів дизельного палива).

Згідно з умовами договору відповідач за первісним позовом частково сплатив суму заборгованості, що складає 624469 грн. 60 коп.

Відповідач за первісним позовом в порушення умов договору за отриманий товар повністю не розрахувався, тому сума боргу складає 204196 грн. 20 коп.

ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка просить стягнути з ДП Племпродуктор Степове 204196 грн. 20 коп. боргу.

В обґрунтування первісного позову ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка посилається на статті 526, 530, 712 Цивільного кодексу України.

З метою спростування первісного позову ДП Племпродуктор Степове подало зустрічний позов, яким просить визнати договір поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД

недійсним.

Зустрічний позов ДП Племпродуктор Степове обґрунтовує наступним.

Посадова особа, що підписала відповідний договір з боку позивача не мала достатніх повноважень для укладання цього договору без погодження на таке укладання з уповноваженим органом управління - Міністерством розвитку економіки, та надання згоди Фондом державного майна України, оскільки сума договору перевищує 10 % вартості активів підприємства за даними останньої річної звітності.

Крім того, ДП Племрепродуктор Степове вказує, що виконуючою обов`язки директора Ільчевою О.А. було укладено спірний договір з порушенням положень статті 732 Господарського кодексу України (далі ГК України) та частини 4 статті 12 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна.

В обґрунтування зустрічного позову ДП Племрепродуктор Степове посилається на ст.ст. 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, ст. ст. 732, 174 Господарського кодексу України.

Відповідач за зустрічним позовом (ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка ) відзив на зустрічну позовну заяву надав, яким повністю її заперечує, мотивуючи невірним визначенням ДП Племрепродуктор Степове підстав для предмету зустрічного позову та відсутністю в договорі поставки конкретного предмету договору (бензин дизельне паливо тощо), ні ціни, ні загальної суми договору, ні обсягу поставки, ні дати поставки, ні строків оплати; предмет кожного окремого правочину визначався сторонами шляхом укладання додаткових угод до договору поставки №421/19/ТД від 09.01.2019р., а предмет самого договору поставки не може бути оцінений, він не може перевищувати 10 відсотків вартості активів підприємства. За таких обставин, твердження Відповідача про порушення вимог частини 4 статті 12 Закону "Про приватизацію державного і комунального майна" є безпідставним. Крім того, ДП Племрепродуктор Степове не обґрунтовано, яким чином порушується його право або законний інтерес внаслідок укладення та виконання вказаного договору, а також, як визнання його недійсним буде сприяти відновленню прав ДП "Племрепродуктор "Степове", порушених в результаті укладення та виконання оскарженого договору.

Третя особа у наданих поясненнях просить задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісного відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволені зустрічного позову та задоволення первісного позову повністю на підставі нижченаведеного.

Щодо відмови в задоволені зустрічного позову.

Посилання на ч. 4 ст. 12 Закону "Про приватизацію державного і комунального майна", які на думку позивача за зустрічним позовом є підставою визнання договору поставки, оскільки правочином перевищує 10 % вартості активів ДП "Племрепродуктор "Степове" за даними останньої річної фінансової звітності, який було укладено без згоди органу управління, необґрунтовано з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як випливає з умов договору поставки від 09.01.2019 №421/19/ТД сторони узгодили лише загальні умови постачання нафтопродуктів позивачем відповідачу, при цьому договір не містить ні конкретного предмету договору (бензин дизельне паливо тощо), ні ціни, ні загальної суми договору, ні обсягу поставки, ні дати поставки, ні строків оплати.

Тобто, при укладенні вказаного договору ні у позивача не виникло обов`язку здійснити поставку нафтопродуктів, ні у відповідача не виникло обов`язку здійснити оплату нафтопродуктів.

Як вище вказано у п.1.2. договору встановлено: асортимент, кількість, ціна та умови поставки Товару узгоджуються Сторонами в Додаткових угодах, всі зазначені умови узгоджувались Позивачем та Відповідачем шляхом підписання окремих додаткових угод до договору поставки №421/19/ТД від 09.01.2019р.

Діями, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, є укладання додаткових угод до договору поставки від 09.01.2019 №421/19/ТД (обов`язок позивача поставити визначені додатковою угодою нафтопродукти в узгодженому обсязі за встановленою ціною та у певний строк, та обов`язок відповідача здійснити їх оплату та строк такої оплати).

Частиною 4 статті 12 Закону "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлено, що "з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства, і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо: вчинення правочину та/або господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт, або послуг чи. сума коштів, що є предметом такого правочину та/або господарського зобов`язання, перевищує 10 відсотків вартості активів підприємства та/або господарського товариства за даними фінансової звітності за останній звітний період. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від вимоги, передбаченої цим абзацом".

Таким чином, предмет, ціна та строк поставки кожного окремого правочину визначаються додатковими угодами №26-№30 до договору поставки, а не предметом самого договору поставки від 09.01.2019 №421/19/ТД, тому він не може перевищувати 10 відсотків вартості активів підприємства.

За таких обставин, твердження відповідача про порушення вимог ч. 4 ст. 12 Закону "Про приватизацію державного і комунального майна" є безпідставним.

Крім того, відповідно до статті 74 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України докази мають бути належними та допустимими.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ГПК України, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України та статус суддів" є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій України та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши без під-ставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи згідно з умовами договору поставки, а також додаткових угод № 26 - №30 до договору поставки, ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка поставило ДП Племрепродуктор Степове дизельне паливо на суму 828665 грн. 80 коп., а останній прийняв та частково оплатив в сумі 624469 грн. 60 коп., що також підтверджується актами звіряння взаєморозрахунків (а.с. 32-40), підписаними повноважними особами та скріпленими мокрими печатками підприємств.

Отже, вищевказані додаткові угоди №26-№30 до договору поставки фактично виконувалися його сторонами протягом тривалого часу.

Статтею 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Втім, ДП Племрепродуктор Степове не доведено у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, пов`язане із підписанням договору поставки. Факт отримання дизельного палива та оплата коштів протягом тривалого часу за отриманий товар за договором поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД з урахуванням додаткових угод №26-№30 до договору, позивачем не заперечувався.

Позивачем не подано доказів стосовно того, що його охоронювані законом права та інтереси порушені відповідачем (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №925/1453/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 92 Цивільного кодексу України, якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Позивачем не подано доказів притягнення виконуючого обов`язки директора ДП Племрепродуктор Степове Ільчевої О.А до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Господарський суд, вирішуючи спір зобов`язаний встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а саме:

- невідповідність змісту угоди вимогам закону;

- недодержання встановленої форми угоди;

- неправоздатність сторін за угодою;

- неправомірність дій сторін.

Проте, всупереч вимог статті 74 ГПК України позивачем не подано доказів стосовно того, що договір поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД не відповідає чинному законодавству, а саме, що мають таки пороки:

- пороки змісту (зміст договору суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства);

- пороки форми (договір вчинений не в формі, встановленій законом);

- пороки суб`єктного складу (особи, які вчинили вказаний договір, не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- пороки волі і спрямованості волевиявлення (волевиявлення хоча б одного учасника цього договору не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а сам договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним).

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом чи договором наслідків, а не визнання угоди недійсною.

Враховуючи викладене, позов про визнання недійсним договір поставки від 09.01.2019 р. №421/19/ТД підлягає залишенню без задоволення.

Інші аргументи сторін не можуть слугувати підставою для зміни висновку суду, оскільки стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом.

Щодо задоволення первісного позову.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Для захисту проти первісного позову ДП Племрепродуктор Степове вибрав такий засіб, як зустрічний позов. Проте, в задоволені зустрічного позову господарським судом відмовлено.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи становить 204196 грн. 20 коп.., що підтверджується матеріалами справи.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Витрати ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка на оплату позовної заяви судовим збором за платіжними дорученнями від 16.09.2021 № 1804, від 15.07.2021 № 1555 належить відшкодувати за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, який складає 3062 грн. 94 коп.

У позовній заяві та клопотанні від 27.10.2022 позивач указує, що його витрати на професійну правничу допомогу складають суму 5700 грн. Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України).

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат у вищевказаних сумах подано суду: 1) договір про надання правничої допомоги від 01.07.2021, укладений адвокатом Бесчасною Анною Віталіївною, згідно якого адвокат прийняла на себе зобов`язання зі здійснення правового захисту інтересів позивача в суді в даній справі, а ТОВ Торговий дім Бізнес-Логіка зобов`язалося оплатити таку допомогу; 2) ордер від 01.07.2021 серії МК № 030104, виписаний адвокату для представництва інтересів позивача за первісним позовом; 3) акти про прийом-передачу послуг з правничої допомоги від 30.11.2021, від 19.01.2022, від 29.11.2022 згідно яких останнім надано позивачу такі послуги: підготовка претензії; підготовка позовної заяви; підготовка відповіді на відзив; підготовка адвокатського запиту; підготовка відзиву на зустрічний позов; участь у судовому засіданні підготовка клопотання про стягнення судових витрат.

Суд визнає, що позивачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі вимог.

Керуючись ст.ст. 126,129, 232, 233, 236- 238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В зустрічному позові відмовити.

2. Первісний позов задовольнити повністю.

3.Стягнути з Державного підприємства Племпродуктор Степове (57107, вул. Козацька, 39, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська область, ідентифікаційний код 00854995) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Бізнес-Логіка (54002, вул. Мала Морська, 108, оф. 803; ідентифікаційний код 39384324) грошові кошти у сумі 204196 (двісті чотири тисячі сто дев`яносто шість) грн. 20 коп. основний борг, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 3062 (три тисячі шістдесят дві) грн. 94 коп. та грошові кошти в сумі 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) грн. на відшкодування витрат з оплати професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 12.12.2022 року.

Суддя С.М.Коваль.