ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Справа № 914/2136/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонікс», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬБУД», м. Львів,

про: стягнення 328 270, 80 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬБУД» про стягнення 328 270, 80 грн.

Ухвалою від 12.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №914/2136/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10.10.2022.

Судове засідання призначене на 10.10.2022 не відбулось, розгляд справи відклався на 19.10.2022.

Ухвалою від 19.10.2022 суд відклав розгляд справи на 31.10.2022.

У судовому засіданні 31.10.2022 суд розгляд справи відклав на 14.11.2022.

Ухвалою від 14.11.2022 суд відклав розгляд справи на 28.11.2022.

Ухвалою від 22.11.2022 суд переніс розгляд справи на 30.11.2022.

У судове засідання 30.11.2022 представник позивача не з`явився.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 30.11.2022 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання, в тому числі про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходили.

Судом встановлено, що позовна заява та ухвали суду від 31.10.2022 та від 14.11.2022 надсилалась відповідачу на адресу, вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79071, м. Львів, вул. Кульпарківська, 226Б, кв. 17 .

Ухвали суду від 12.09.2022, від 19.10.2022 та від 22.11.2022 надсилалась відповідачу на його електронну адресу вказану у позовній заяві та відповідачем у договорі постачання №02/0/8, а саме: .

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 22.11.2021, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, участь у судовому засідання є правом, а не обов`язком сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 30.11.2022 за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 30.11.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання №02/05 від 02.09.2021 в частині поставки оплаченого товару.

Заперечення відповідача

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи

Другого серпня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» (Позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬБУД» (Відповідач, постачальник) укладено договір постачання, згідно з яким постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передавати у власність Покупця: гравій, пісок, щебінь і наповнювачі, відсів, цегла, та інші в подальшому в тексті «Товар», з доставкою за вказаною адресою, або за фактичною адресою Покупця - в кількості, асортименті та за ціною визначеною на підставі видаткових накладних. Покупець, у свою чергу, зобов`язується в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати цей Товар (пункт 1.1 Договору).

Згідно п. 2.2, 2.3 Договору загальна сума цього Договору складається з сум, визначених у видаткових накладних. Ціна одиниці Товару може бути змінена за погодженням Сторін в залежності від зміни показників, що зумовлюють ціну Товару (собівартість, затрати тощо), а також від законодавчо встановлених обмежень, надбавок, рівнів рентабельності.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунки за чинним договором здійснюються в безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів. Оплата Товару здійснюється на умовах 100% передоплати.

На виконання умов договору Позивач перерахував на поточний рахунок Відповідача грошові кошти в загальній сумі 722 400 гривень згідно платіжного доручення №8365 від 20.08.2021 на суму 150 500 грн. та платіжного доручення №8391 від 30.08.2021 на суму 571 900 грн.

Відповідач частково поставив оплачений товар, на загальну суму 449 694, 00 грн, а саме: згідно з видатковою накладною №239 від 02.10.2021 на суму 30 100, 00 грн; видатковою накладною №2342 від 05.10.2021 на суму 119 712, 00 грн; видатковою накладною №208 від 22.09.2021 на суму 29 713, 00 грн; видатковою накладною №207 від 18.09.2021 на суму 119 669, 00 грн; видатковою накладною №197 від 26.08.2021 на суму 150 500, 00 грн

Позивач звертався до відповідача з листом Вих.№30/11-1 від 30.11.2021 з проханням повернути надлишково перераховані кошти в розмірі 272 706, 00 грн.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки №02/08 від 02.08.2021.

Згідно п. 2.2, 2.3 Договору загальна сума цього Договору складається з сум, визначених у видаткових накладних. Ціна одиниці Товару може бути змінена за погодженням Сторін в залежності від зміни показників, що зумовлюють ціну Товару (собівартість, затрати тощо), а також від законодавчо встановлених обмежень, надбавок, рівнів рентабельності.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунки за чинним договором здійснюються в безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів. Оплата Товару здійснюється на умовах 100% передоплати.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору Позивач перерахував на поточний рахунок Відповідача грошові кошти в загальній сумі 722 400, 00 гривень згідно платіжного доручення №8365 від 20.08.2021 на суму 150 500 грн. та платіжного доручення №8391 від 30.08.2021 на суму 571 900 грн.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач частково поставив оплачений товар, на загальну суму 449 694, 00 грн а саме: згідно з видатковою накладною №239 від 02.10.2021 на суму 30 100, 00 грн; видатковою накладною №2342 від 05.10.2021 на суму 119 712, 00 грн; видатковою накладною №208 від 22.09.2021 на суму 29 713, 00 грн; видатковою накладною №207 від 18.09.2021 на суму 119 669, 00 грн; видатковою накладною №197 від 26.08.2021 на суму 150 500, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 272 706, 00 грн основної заборгованість є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 692 ЦК України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Також згідно частини 2 ст. 625 ІІК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 6 164, 00 грн 3% річних та 49 400, 80 грн інфляційних втрат

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №9737 від 31.08.2022.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬБУД» (код за , 79071, м. Львів, вул. Кульпарківська, 226Б, кв.17) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бетонікс» (код за , 79045, м. Львів, вул. Коломийська, 5/29) основну суму боргу 272 706, 00 гривень, 3% річних - 6 164, 00грн, інфляційні втрати у розмірі 49 400, 80 грн та 2481, 00 грн сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуаль

Повний текст рішення складено 06.12.2022.

Суддя Синчук М.М.