ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № Б8/180-10

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С. В.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

скаржника ( ОСОБА_1 ) - адвокат Беніцька В.І. (в судових засіданнях 15.11.2022, 06.12.2022, 13.12.2022), Медвєдєв Т.О. (в судовому засіданні 15.11.2022)

керуючий санацією - арбітражний керуючий Лахненко Є.М. (в судовому засіданні 06.12.2022)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 05.09.2022

у справі № Б8/180-10

за заявою ОСОБА_1

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція"

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2010 за заявою ОСОБА_1 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

2. Ухвалою суду від 28.05.2012, зокрема, введено процедуру санації боржника.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2021 у справі № Б8/180-10:

- заяву ОСОБА_3 від 29.07.2020 про порушення арбітражним керуючим вимог чинного законодавства та постановлення окремої ухвали залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 05.08.2020 № 559 про зобов`язання надати інформацію, відповідні документи та заборонити вчинити певні дії залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 05.01.2021 № 634 про зобов`язання надати інформацію, відповідні документи та вчинити певні дії залишено без розгляду;

- заяву громадянина Швеції ОСОБА_3 від 27.01.2021 № 647 про визнання інвестором - залишено без задоволення;

- клопотання ОСОБА_4 від 27.01.2021 № 648 про зобов`язання вчинити дії (скликання зборів) залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 27.01.2021 № 649 про зобов`язання вчинити дії (виконати ухвалу суду) залишено без розгляду;

- клопотання Голови комітету кредиторів ОСОБА_1 від 17.02.2021 про закриття провадження у справі № Б8/180-10 задоволено;

- провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" закрито, вирішено інші процедурні питання.

4. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, громадянин Швеції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Північного апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у цій справі апеляційні скарги задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 18.02.2021 року у справі № Б8/180-10 скасовано. Матеріали справи № Б8/180-10 направлено до Господарського суду Київської області для продовження її розгляду на стадії санації.

Рух касаційних скарг

6. 03.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 03.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № Б8/180-10 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Жукова С.В, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022.

8. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2022 у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №Б8/180-10 за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 03.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022; призначено розгляд касаційної скарги на 15.11.2022 о 10:30 год.

9. Також, 18.10.2022 ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 17.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 у справі № Б8/180-10 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Жукова С. В, що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.10.2022.

11. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2022 витребувано з Господарського суду Київської області, Північного апеляційного господарського суду оригінали матеріалів справи № Б8/180-10 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" та відкладено розгляд питання щодо відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , повернення касаційної скарги без розгляду або залишення касаційної скарги без руху на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10 до надходження оригіналів матеріалів справи №Б8/180-10 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

03.11.2022 надійшли матеріали справи № Б8/180-10 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

12. Ухвалою Верховного Суду від 15.11.2022 у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я., задоволено заяву судді Погребняка В.Я. від 15.11.2022 про самовідвід від розгляду справи № Б8/180-10, справу передано на автоматизований розподіл для визначення складу суду.

13. Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 16.11.2022 № 29.3-02/1959, у зв`язку з ухвалою про самовідвід судді Погребняка В.Я, відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № Б8/180-10.

14. Згідно протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.11.2022, справу № Б8/180-10 за вказаними касаційними скаргами розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В.

15. Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2022 прийнято касаційну скаргу ОСОБА_1 від 03.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, суддів: Васьковського О.В., Жукова С.В. до свого провадження; призначено розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 від 03.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10 на 06.12.2022 о 10:15 год.

16. Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2022 прийнято касаційну скаргу ОСОБА_2 від 17.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10 колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В. до свого провадження. Поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10. Відкрито касаційне провадження у справі № Б8/180-10 за касаційною скаргою ОСОБА_2 від 17.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022. Об`єднано в одне касаційне провадження касаційні провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 03.10.2022 та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10. Призначено розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 від 17.10.2022 на 06.12.2022 о 10:15 год.

17. Ухвалою Верховного Суду від 06.12.2022 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № Б8/180-10 за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 03.10.2022 та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 до 14:15 год. 13.12.2022.

Короткий зміст вимог касаційних скарг з узагальненими аргументами осіб, які подали касаційні скарги.

18. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано касаційні скарги в яких останні просять скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

19. Касаційні скарги мотивовано наступним.

19.1 Судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та статей 14, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому помилковими є вказівки суду апеляційної інстанції про необхідність розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_4 про визнання кредиторських вимог на стадії розгляду справи в процедурі санації. При цьому, судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 913/849/14.

19.2 Судом апеляційної інстанції не враховано, що у боржника відсутня заборгованість перед ОСОБА_4 , яка б підлягала включенню до реєстру вимог кредиторів.

19.3 Судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права шляхом розгляду по суті фактично неподаної у справу про банкрутство заяви ОСОБА_4

19.4 Судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та статей 14, 17, 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в ході розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання його інвестором у справі.

19.5 Помилковими є висновки суду апеляційної інстанції щодо встановлення порушень арбітражним керуючим Лахненком Є.М. під час процедури санації боржника.

20. ОСОБА_1 подано письмові пояснення.

21. Представник скаржника ( ОСОБА_1 ) в судових засіданнях 06.12.2022 та 13.12.2022 підтримала касаційні скарги з підстав викладених у них.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

22. Керуючим санацією - арбітражним керуючим Лахненком Є.М. подано відзив на касаційні скарги в якому останній просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

23. Керуючий санацією - арбітражний керуючий Лахненко Є.М. в судовому засіданні 06.12.2022 підтримав касаційні скарги.

Позиція Верховного Суду

24. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

25. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

26. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

27. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

27.1 04.06.2020 збори комітету кредиторів ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" одностайно прийняли рішення про закриття провадження у справі про банкрутство № Б8/180-10 з підстав виконання боржником усіх зобов`язань перед кредиторами та звернення із відповідним клопотанням до суду (протокол від 04.06.2020, т.64 а.с.119-122).

27.2 Ухвалою суду від 15.07.2020, зокрема, призначено до розгляду клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження та відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Комлика І.С. про участь у даній справі на 05.08.2020; повторно зобов`язано керуючого санацією до 01.08.2020 подати до суду докази виконання ухвали суду від 10.10.2018.

27.3 22.09.2020 комітетом кредиторів ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" одностайно прийнято рішення про те, що з підстав виконання умов плану санації, погашення в повному обсязі кредиторської (конкурсної та поточної) заборгованості перед усіма кредиторами (конкурсними та поточними), наявності у боржника достатньої кількості активів для здійснення господарської діяльності, тобто відновлення платоспроможності боржника: затвердити звіт керуючого санацією ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" - арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; припинити процедуру санації у зв`язку із виконанням плану санації і відновленням платоспроможності боржника; доручити арбітражному керуючому - керуючому санацією боржника Лахненку Є.М. звернутися до Господарського суду Київської області з клопотанням про затвердження звіту керуючого санацією, припинення провадження у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у зв`язку із виконанням плану санації і виконанням усіх зобов`язань перед кредиторами та відновленням платоспроможності боржника, як це передбачено ст.21, ст.40 Закону про банкрутство, у редакції до 19.01.2013 (протокол від 22.09.2020, т.67 а.с.162-171).

27.4 16.02.2021 збори комітету кредиторів ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" повторно прийняли рішення про закриття провадження у справі про банкрутство №Б8/180-10 з підстав виконання боржником усіх зобов`язань перед кредиторами та звернення із відповідним клопотанням до суду (т.68 а.с.128-131).

27.5 В той же час, ОСОБА_4 (заявник), який є акціонером ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція", звернувся з клопотанням від 05.08.2020 №559 (т.65, а.с.192-194), в якому просить: зобов`язати керуючого санацією надати інформацію та відповідні документи; зобов`язати керуючого санацією вчинити певні дії; заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії щодо зміни чи відчуження відповідних земельних ділянок; клопотанням від 05.01.2021 №634 (т.68 а.с.38-40), в якому просить: зобов`язати керуючого санацією надати інформацію та відповідні документи; зобов`язати керуючого санацією вчинити певні дії; зобов`язати ОСОБА_2 надати документи щодо відповідних земельних ділянок; заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії щодо зміни чи відчуження відповідних земельних ділянок; клопотання від 27.01.2021 № 648 та № 649 (т.68, а.с.77, 82-83) про зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати керуючого санацією боржника забезпечити скликання та проведення річних загальних зборів ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" та до порядку денного включити питання обрання представника акціонерів боржника у даній справі про банкрутство; зобов`язати керуючого санацією боржника виконати вимоги ухвали суду від 10.10.2018, від 15.07.2020, від 02.06.2020 у справі № Б8/180-10, а саме, вчинити заходи задля приведення процедури санації боржника у відповідність до приписів Закону про банкрутства, зокрема - виконання плану санації боржника щодо передачі майна у власність у спосіб, обраний сторонами та закріплений в плані санації боржника з урахуванням вимог Закону - продаж майна боржника шляхом проведення торгів у формі аукціону та доопрацювання звіту керуючого санацією; клопотання № 650 від 27.01.2021 (том 68, а.с. 84), в якому останній просить врахувати подані 27.01.2021 особисто ОСОБА_4 клопотання (в порядку ст.ст. 81, 88 ГПК України).

27.6 Громадянин Швеції ОСОБА_3 , який є акціонером ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція", 31.07.2020 (т. 65 а.с.68-72) подав заяву від 29.07.2020 про порушення арбітражним керуючим вимог чинного законодавства та постановлення окремої ухвали.

27.7 Крім того, останній звернувся з заявою № 647 від 27.01.2021 про визнання інвестором ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" та зобов`язання керуючого санацією ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" розробити проект змін до плану санації.

27.8 Вимоги заяви обґрунтовані тим, що керуючим санацією боржника в порушення норм статей 35, 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було реалізовано майно боржника; єдиною метою вжиття заходів, запропонованих керівником боржника у плані санації, а також залучення громадянина ОСОБА_2 у якості інвестора ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" було заволодіння майном боржника.

27.9 Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2021 у справі № Б8/180-10:

- заяву ОСОБА_3 від 29.07.2020 про порушення арбітражним керуючим вимог чинного законодавства та постановлення окремої ухвали від 29.07.2020 залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 05.08.2020 № 559 про зобов`язання надати інформацію, відповідні документи та заборонити вчинити певні дії залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 05.01.2021 № 634 про зобов`язання надати інформацію, відповідні документи та вчинити певні дії залишено без розгляду;

- заяву громадянина Швеції ОСОБА_3 від 27.01.2021 № 647 про визнання інвестором - залишено без задоволення;

- клопотання ОСОБА_4 від 27.01.2021 № 648 про зобов`язання вчинити дії (скликання зборів) залишено без розгляду;

- клопотання ОСОБА_4 від 27.01.2021 № 649 про зобов`язання вчинити дії (виконати ухвалу суду) залишено без розгляду;

- клопотання Голови комітету кредиторів ОСОБА_1 від 17.02.2021 про закриття провадження у справі № Б8/180-10 задоволено;

- провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" закрито, вирішено інші процедурні питання.

27.10 Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що заявники не є учасниками справи у розумінні статті 1 Закону про банкрутство, а тому не мають прав, визначених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, подавати заяви та клопотання щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

27.11 Крім того, суд першої інстанції не виявив правових підстав для задоволення клопотання від 27.01.2021 № 647 про визнання ОСОБА_3 інвестором ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція", з огляду на положення статей 14, 17, 18, Закону про банкрутство.

27.12 Також, суд першої інстанції встановив, що боржником виконано зобов`язання перед кредиторами, які внесені до реєстру вимог кредиторів та зазначені у плані санації, шляхом погашення відповідної заборгованості, у зв`язку з чим дійшов до висновку про можливість закрити провадження у справі на підставі статті 40 Закону про банкрутство.

28. Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумні строки розгляду справи судом; обов`язковість судового рішення.

29. Частиною першою статті 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

30. Згідно частини п`ятої статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

31. 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

32. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

33. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

34. Згідно пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013) положення останнього застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

35. Ураховуючи те, що провадження у цій справі про банкрутство порушено ухвалою суду від 30.11.2010 та те, що ухвалою цього ж суду від 28.05.2012 відкрито процедуру санації боржника, до спірних правовідносин, крім продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, підлягає застосуванню Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції від 04.11.2012 (далі - Закон про банкрутство).

36. Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, в редакції чинній до 19.01.2013, санація - це система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово - господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

37. Вимогами частини дев`ятої статті 13 Закону про банкрутство до обов`язків розпорядника майна віднесено ведення реєстру вимог кредиторів у встановленому порядку.

38. Судами попередніх інстанцій встановлено, що арбітражного керуючого Лахненка Є.М. ухвалою суду від 28.04.2014 призначено керуючим санацією.

39. Наказом Міністерства економіки України від 02.07.2010 № 788 затверджено Методичні рекомендації щодо заповнення реєстру вимог кредиторів (що були чинними до 02.07.2020), якими встановлено, що відповідно до частини другої статті 15 Закону про банкрутство реєстр повинен включати всі визнані судом вимоги кредиторів. У реєстрі повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями чи зобов`язаннями щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), черговість задоволення кожної вимоги, окремо - розмір неустойки (штрафу, пені).

40. У п. 1.5. Рекомендацій встановлено, що відповідно до частини шостої статті 14 Закону до реєстру окремо вносяться вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян.

41. Вимоги кредиторів, визначені в цьому пункті, уносяться окремо до реєстру за їх заявами, а за відсутності заяв - згідно з даними обліку боржника.

42. Таким чином, законодавством про банкрутство передбачений обов`язок розпорядника майна (арбітражного керуючого) по складанню реєстру вимог кредиторів, відповідно до якого арбітражний керуючий самостійно зобов`язаний вносити відомості, зокрема, про вимоги щодо виплати заробітної плати, взявши за основу дані обліку боржника, як це передбачено в частині шостій статті 14 Закону про банкрутство.

43. З огляду на обов`язок арбітражного керуючого самостійно вносити відомості стосовно вимог щодо виплати заробітної плати незалежно від наявності відповідних заяв кредиторів з цього приводу, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що норма щодо присічного строку пред`явлення кредиторських вимог, встановлена статтею 14 Закону про банкрутство, до вимог щодо виплати заробітної плати у даному випадку не застосовується.

44. Судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокат ОСОБА_4 подав клопотання № 650 від 27.01.2021, в якому повідомив суд, що ОСОБА_4 27.01.2021 засобами поштового зв`язку звернувся до господарського суду, зокрема, із заявою про визнання та захист його кредиторських вимог до ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" з виплати заробітної плати, як голові наглядової ради товариства, у розмірі 2 928 000,00 грн, що підтверджено долученими до заяви та наявними в матеріалах справи доказами: копією контракту (том 10, а.с. 81-87), копією довідки Пенсійного фонду України форма № ОК-5. В якості обґрунтування підстав подачі відповідної заяви лише в 2021 році, ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі та у заяві про визнання та захист його кредиторських вимог зазначив, що з 10.11.2010 по 14.04.2014 він перебував під вартою, незаконність чого в подальшому було встановлено рішенням ЄСПЛ у справі "Красюков та інші проти України" від 12.04.2018, а з 10.06.2014 по теперішній час проживає в Республіці Польща. За твердженням ОСОБА_4 , перебування в Україні після звільнення з-під варти менше 2-х місяців унеможливило здійснити своєчасний та ефективний захист своїх прав у справі про банкрутство.

45. В той же час, дана заява ОСОБА_4 про визнання та захист кредиторських вимог, копія якої була долучена до клопотання № 650 від 27.01.2021, а оригінал якої надійшов до Господарського суду Київської області 11.02.2021, залишилася не вирішеною на час постановлення оскарженої ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2021. Відтак внаслідок закриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" скаржника було фактично позбавлено права на судовий захист його прав та інтересів в межах справи про банкрутство, про що він стверджував в апеляційній скарзі.

46. Враховуючи наведене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції передчасно, без вирішення поданої ОСОБА_4 заяви про визнання та захист його кредиторських вимог, закрив провадження у справі про банкрутство на підставі статті 40 Закону про банкрутство. Крім того, залишення судом першої інстанції без розгляду поданих ОСОБА_4 клопотань з позиції подачі їх особою, яка не є учасником справи у розумінні ст.1 Закону про банкрутство, є передчасними з огляду на не вирішення поданої ОСОБА_4 заяви про визнання та захист його кредиторських вимог.

47. Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, станом на момент винесення оскаржуваної в межах справи про банкрутство розглядалось два спори - позов ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до арбітражного керуючого Лахненка Євгенія Миколайовича про стягнення збитків (Б8/180-10 ((911/2445/20)) та позов ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 370 000,00 грн.

48. Станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали ці спори вирішені не були.

49. Системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

50. Відповідно до частини першої статті 40 Закону про банкрутство, господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо:

1) боржник не включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України або до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності;

2) подано заяву про визнання банкрутом ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника;

4) затверджено звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом;

5) затверджено мирову угоду;

6) затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону;

7) боржник виконав усі зобов`язання перед кредиторами;

8) кредитори не висунули вимог до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство за заявою боржника.

51. Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого, зокрема, є рівномірне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника.

52. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

53. Особливість вирішення всіх майнових спорів, стороною яких є боржник, полягає у тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

54. З огляду на викладене вище та на те, що на момент постановлення ухвали суду першої інстанції в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" залишились не вирішеними кредиторські вимоги ОСОБА_4 та два майнових спори в межах справи про банкрутство - позов ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до арбітражного керуючого Лахненка Євгенія Миколайовича про стягнення збитків (б8/180-10 ((911/2445/20)) та позов ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 370 000,00 грн, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що є передчасним висновок суду першої інстанції про можливість закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 40 Закону про банкрутство.

55. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 у справі Б8/180-10 (яка була ухвалена після прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції), зокрема, частково задоволено позов ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до ОСОБА_1 про стягнення збитків; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" 250 000,00 грн збитків.

56. Тому вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що вирішення цього спору в межах справи про банкрутство відповідно до вимог Закону про банкрутство має бути враховане на стадії санації Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

57. Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).

58. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності).

59. Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження, який здійснюється з метою дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

60. Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду в процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника.

61. З огляду на викладене аргументи скаржників (пункти 19.1, 19.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

62. Аргументи скаржників (пункт 19.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на те, що вони стосуються розгляду вказаної заяви ОСОБА_4 по суті. При цьому, як вже було зазначено, такий розгляд судом першої інстанції здійснено не було.

63. Частинами першою - п`ятою, сьомою, восьмою, одинадцятою статті 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що за п`ятнадцять днів до закінчення санації, а також за наявності підстав для дострокового припинення санації керуючий санацією зобов`язаний надати комітету кредиторів письмовий звіт і повідомити членів комітету кредиторів про час і місце проведення засідання комітету кредиторів. Звіт керуючого санацією має містити: баланс боржника на останню звітну дату; рахунок прибутків і збитків боржника; відомості про наявність у боржника грошових коштів, які можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів боржника; відомості про дебіторську заборгованість боржника на дату подання звіту та про нереалізовані права вимоги боржника; відомості про стан кредиторської заборгованості боржника на дату подання звіту; до звіту керуючого санацією додаються докази задоволення вимог конкурсних кредиторів згідно з реєстром. Одночасно із звітом керуючий санацією вносить до комітету кредиторів одну з пропозицій: про прийняття рішення про дострокове припинення процедури санації у зв`язку з відновленням платоспроможності боржника; про прийняття рішення щодо припинення процедури санації і укладення мирової угоди; про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження процедури санації; про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Звіт керуючого санацією має бути розглянутий комітетом кредиторів не пізніше десяти днів від дати його надходження. За наслідками розгляду звіту керуючого санацією комітет кредиторів приймає рішення про звернення до господарського суду з клопотанням щодо: припинення процедури санації у зв`язку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності боржника; продовження встановленого строку процедури санації; припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; припинення процедури санації і укладення мирової угоди. Звіт керуючого санацією, розглянутий комітетом кредиторів, і протокол засідання комітету кредиторів направляються в господарський суд не пізніше п`яти днів після дати проведення засідання комітету кредиторів. До звіту керуючого санацією додаються реєстр вимог кредиторів і, за наявності, скарги кредиторів, які голосували проти прийнятого комітетом кредиторів рішення або не брали участі в голосуванні. Звіт керуючого санацією та скарги кредиторів розглядаються на засіданні господарського суду. Про час і місце розгляду повідомляються керуючий санацією та кредитори, які подали скарги. Якщо розрахунки з кредиторами не проведено у строки, передбачені планом санації, господарський суд у разі відсутності клопотання комітету кредиторів про продовження термінів, передбачених планом санації, і внесення відповідних змін до плану санації визнає боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

64. Ухвалою суду від 10.10.2018, яка залишена у силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020, зокрема, залишено без задоволення клопотання керуючого санацією про затвердження звіту керуючого санацією ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" - арбітражного керуючого Лахненка Є.М., припинення процедури санації боржника, у зв`язку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності боржника, припинення провадження у справі № Б8/180-10; зобов`язано керуючого санацією боржника вчинити заходи задля проведення процедури санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема - виконання плану санації боржника щодо передачі майна у власність у спосіб, обраний сторонами та закріплений в плані санації боржника з урахуванням вимог Закону реалізації такого способу - продаж майна боржника шляхом проведення торгів у формі аукціону та доопрацювання звіту керуючого санацією.

65. Як зазначено в ухвалі суду від 10.10.2018, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції, підставою для відмови у затверджені плану санації є те, що продаж майна в процедурі санації зважаючи на встановлений планом санації спосіб набуття інвестором права власності на майно шляхом укладення договору купівлі-продажу майна мав здійснюватись з урахуванням приписів Закону про банкрутство в редакції, що діє з 19.01.2013 щодо продажу майна. Отже, реалізація майна боржника в процедурі санації була здійснена шляхом безпосереднього укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок та будівель між керуючим санацію ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" Лахненком Є. М. та інвестором ОСОБА_2 . Тобто, відбулась реалізація майна боржника у позаконкурентний спосіб (без проведення аукціону), що у даному випадку є порушенням інтересів боржника, адже проведення аукціону збільшує ймовірність реалізації майна боржника за найвищою ціною (п.146 постанови КСГ ВС від 14.05.2020).

66. Отже, аналізуючи зміст зазначених рішень, можна зробити висновок, що метою реалізації майна боржника у процедурі банкрутства є збільшена ймовірність реалізації майна боржника за найвищою ціною, зокрема, для погашення вимог усіх вимог кредиторів.

67. Ухвалою суду першої інстанції від 14.01.2020, зокрема, зобов`язано керуючого санацією боржника подати до суду докази виконання ухвали від 10.10.2018 у цій справі у строк до 05.02.2020.

68. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.02.2020 засобами поштового зв`язку керуючим санацією, на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2020, було направлено пояснення №02-06/179 (вх.№3049/20 від 07.02.2020), в яких останній зазначив про неможливість виконання вказаної вище ухвали у зв`язку із касаційним оскарженням постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019, якою, зокрема, ухвалу суду від 10.10.2018 залишено в силі. Крім того, арбітражний керуючий зазначив, що вимоги ухвали від 14.01.2020 буде виконано з урахуванням результату касаційного розгляду. Після повернення матеріалів справи до Господарського суду Київської області, судом, ухвалою від 02.06.2020 було зобов`язано керуючого санацією боржника у строк до 08.07.2020 подати до суду докази виконання ухвали від 10.10.2018.

69. Ухвалою суду від 15.07.2020 керуючого санацією боржника повторно зобов`язано у строк до 08.07.2020 подати до суду докази виконання ухвали суду 10.10.2018.

70. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що 31.07.2020 засобами поштового зв`язку ліквідатором, на виконання вимог зазначеної ухвали, направлено до суду пояснення №02-06/184 (вх.№16228/20 від 03.08.2020), в яких останній зазначив, що за підписом останнього було подано позовну заяву до ОСОБА_2 у якій арбітражний керуючий просить: витребувати у ОСОБА_2 нерухоме майно, придбане на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2017; повернути нерухоме майно, придбане на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2017, укладеного між ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією - Лахненка Є.М. та ОСОБА_2 у власність ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція"; витребувати у ОСОБА_2 нерухоме майно, придбане на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2017, укладеного між ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією - Лахненка Є. М. та ОСОБА_2 ; повернути нерухоме майно придбане на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2017 р., укладеного між ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією - Лахненка Є. М. та ОСОБА_2 у власність ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

71. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.06.2020 керуючий санацією боржника Лахненко Є.М. звернувся до суду із позовною заявою №02-06/181 від 18.06.2020 (вх. 1857/20 від 25.06.2020) до ОСОБА_2 про витребування майна. Проте, ухвалою суду від 30.07.2020, зокрема, зазначений позов залишено без руху та запропоновано керуючому санацією протягом 10-ти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позову, а саме, надати суду докази сплати судового збору у розмірі 4 204,00 грн. 30.07.2020 зазначена ухвала суду була отримана представником ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" Косянчуком В.В., повноваження якого підтверджуються довіреністю від 30.04.2020, виданою ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Лахненка Є.М., про що свідчить підпис представника на зворотному аркуші останньої сторінки вказаної ухвали. Крім того, копія зазначеної ухвали надіслана на адресу керуючого санацією боржника, яка зазначена в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих, що підтверджується вихідним штампом суду №650 від 03.08.2020. Отже, керуючий санацією зобов`язаний був усунути недоліки свого позову у строк до 10.08.2020 (включно). У зв`язку з тим, що арбітражний керуючий недоліки позовної заяви не усунув, суд ухвалою від 11.11.2020 повернув вказану позовну заяву керуючому санацією без розгляду та зазначив, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Однак, жодних дій зі сторони керуючого санацією щодо повторного звернення з відповідною позовною заявою, або вжиття будь-яких інших заходів на виконання ухвали суду від 10.10.2018 останнім здійснено не було. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, або вказували на неможливість виконання відповідних рішень судів керуючим санацією також надано не було.

72. Враховуючи наведене, вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали ухвала суду від 10.10.2018, якою було зобов`язано керуючого санацією боржника вчинити заходи задля проведення процедури санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема - виконання плану санації боржника щодо передачі майна у власність у спосіб, обраний сторонами та закріплений в плані санації боржника з урахуванням вимог Закону реалізації такого способу - продаж майна боржника шляхом проведення торгів у формі аукціону та доопрацювання звіту керуючого санацією, виконана не була.

73. Відповідно статті 129-1 Конституції України та статті 326 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

74. Аналогічні положення містить частина друга статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

75. Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

76. Таким чином, ухвала суду від 10.10.2018, яка залишена у силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020, підлягає обов`язковому виконанню.

77. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, окрім винесення окремої ухвали від 18.02.2021, не вчинив належних дій щодо спонукання керуючого санацією для повторного звернення з відповідною позовною заявою, або вжиття інших заходів на виконання ухвали суду від 10.10.2018, які передбачені Законом про банкрутство.

78. Відповідно до частини сьомої статті 14 Закону про банкрутство фізичні особи та (або) юридичні особи, які бажають взяти участь у санації боржника (інвестори), можуть подати розпоряднику майна заяву про участь у санації боржника та свої пропозиції щодо санації (план санації).

79. Частиною другою статті 17 Закону про банкрутство комітет кредиторів приймає рішення про погодження кандидатури керуючого санацією, вибір інвестора (інвесторів). Кандидатури інвестора (інвесторів) можуть бути запропоновані комітету кредиторів будь-яким із кредиторів, представником органу, уповноваженого управляти майном боржника. Керуючим санацією може бути запропоновано особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна, або керівник підприємства, якщо на це є згода комітету кредиторів та (або) інвесторів.

80. Згідно частини першої статті 18 Закону про банкрутство протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов`язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника. План санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов`язань. У разі наявності інвесторів план санації розробляється та погоджується за участю інвесторів.

81. Таким чином, для вступу у справу в якості інвестора відповідна особа повинна звернутись до розпорядника майна з відповідною заявою, який в подальшому має бути схвалений комітетом кредиторів в якості інвестора під час затвердження плану санації.

82. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.01.2021 № 647 про визнання останнього інвестором ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція", суд першої інстанції не врахував того, що арбітражний керуючий Лахненко Є.М. не виконав покладених на нього ухвалою суду від 10.10.2018 обов`язків щодо проведення процедури санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема - виконання плану санації боржника щодо передачі майна у власність у спосіб, обраний сторонами та закріплений в плані санації боржника з урахуванням вимог Закону реалізації такого способу - продаж майна боржника шляхом проведення торгів у формі аукціону та доопрацювання звіту керуючого санацією.

83. Відповідно до частини шостої статті 3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів..

84. Враховуючи наведене, з огляду на не виконання арбітражним керуючим вимог ухвали суду від 10.10.2018, якою було зобов`язано керуючого санацією боржника вчинити заходи задля проведення процедури санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що є передчасним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.01.2021 № 647 про визнання останнього інвестором ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" та залишення без розгляду клопотання від 29.07.2020 про порушення арбітражним керуючим вимог чинного законодавства, оскільки у ОСОБА_3 відсутня можливість реалізувати своє право на участь у процесі санації шляхом подачі відповідної заяви арбітражному керуючому, який неналежно виконує свої обов`язки, покладені на нього згідно з Законом про банкрутство.

85. Тому, з огляду на не приведення арбітражним керуючим процедури санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні поданого ОСОБА_3 клопотання про визнання останнього інвестором ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція" та зобов`язання керуючого санацією боржника розробити проект відповідних змін до плану санації.

86. З огляду на викладене аргументи скаржників (пункти 19.4, 19.5 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

87. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод за змістом статті 6 захищає право особи на справедливий суд в розумінні прав та обов`язків особи цивільного характеру, отже дія Конвенції поширюється на захист майнових прав фізичних та юридичних осіб. Поняття "власність", яке передбачене частиною 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, воно охоплює певні інші права та інтереси, які не є обмеженими в розумінні Конвенції.

88. Там, де майновий інтерес за своєю природою є вимогою, він може розглядатися як "майно" тільки тоді, коли він має достатню підставу у національному законодавстві або у разі встановлення такого інтересу остаточним судовим рішенням, яке може бути виконано (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopeckу v. Slovakia), [GC], №44912/98, п. 52, ECHR 2004-IX, та рішення "Грецькі нафтопереробні заводи "Стрен" і "Стратіс Андреадіс проти Греції" (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), від 09.12.1994, Серія А, №301-В, ст. 84, п. 59).

89. Отже, майновий інтерес боржника та його кредиторів, підлягає захисту із застосуванням правових стандартів, визначених статтею 6 Конвенції та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про право мирного володіння своїм майном та можливості його обмеження не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами права.

90. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

91. У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності". Статтю 1 Першого Протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

92. З огляду на викладене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що не розгляд заявлених кредиторських вимог ОСОБА_4, не вирішення спорів стосовно боржника в межах справи про банкрутство, не вчинення керуючим санацією відповідно до ухвали суду від 10.10.2018 належних дій щодо приведення процедури санації у відповідність до Закону про банкрутство, порушує принцип пропорційності господарського судочинства, передбачений статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, та має наслідком порушення прав та законних сподівань усіх кредиторів боржника на отримання задоволення своїх грошових вимог у справі про банкрутство або затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу із визнанням таких вимог незадоволеними за наслідком ліквідаційної процедури та їх списання як безнадійних.

93. Відповідно до статей 8, 129 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; суддя здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права. Верховенством права є панування права в усіх сферах життя суспільства, у правотворчій та правозастосовчій діяльності державних інституцій, зокрема судів. Верховенство права визначено основною засадою (принципом) господарського судочинства в пункті 1 частини другої статті 3 Господарського процесуального кодексу України.

94. Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 55-56 Рішення ЄСПЛ від 22.11.2007 у справі "Україна-Тюмень" проти України").

95. Отже, одним із принципів правозастосування судами норм чинного законодавства про банкрутство є використання своїх повноважень таким чином, щоб було дотримано у справах необхідний баланс інтересу боржника та вимог щодо захисту майнових прав та інтересів кредиторів, як учасників справи про банкрутство. Крім того, спосіб дотримання такого балансу має бути сумісним із правом заявників - кредиторів боржника у справі про банкрутство на "мирне володіння своїм майном".

96. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що закриття провадження у справі про банкрутство на стадії санації, що тривала упродовж дев`яти років, вимагає від суду врахування інтересів не тільки боржника, інвестора та ініціюючого кредитора, а також майнових інтересів інших кредиторів, які, зокрема, мають вимоги щодо виплати заробітної плати, оскільки вони мають законні очікування щодо завершення ліквідаційної процедури боржника з відповідним задоволенням або не задоволенням їх вимог.

97. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

98. Тому, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про суперечність ухвали суду першої інстанції від 18.02.2021 у справі № Б8/180-10 загальноприйнятим стандартам правосуддя, згідно з якими правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (рішення ЄСПЛ у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984), а обґрунтоване рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001).

99. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

100. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

101. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

102. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

103. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

104. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

105. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

106. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови були дотримані.

107. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційних скарг покладається на скаржників.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги ОСОБА_1 від 03.10.2022 та ОСОБА_2 від 17.10.2022 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № Б8/180-10 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

С. В. Жуков