ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
16.12.2022р. Справа № 905/979/22
29.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС-УКРАЇНА» органами поштового зв`язку направило до Господарського суду Донецької області заяву б/н від 22.11.2022 про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Улибишева Андрія Валерійовича заборгованості в сумі 1131,84 грн.
В обґрунтування своєї заяви, заявник посилається на неналежне виконання боржником грошових зобов`язань в частині своєчасної оплати товару поставленого за договором поставки № 22 від 02.01.2019, внаслідок чого у останньої виникла вказана заборгованість.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2022 для розгляду даної заяви визначена суддя Устимова А.М.
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 148 ГПК України).
3а приписами ч.3 ст. 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці.
Судом встановлено, що у якості боржника у заяві про видачу судового наказу стягувачем визначено Фізичну особу-підприємця Улибишева Андрія Валерійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) як суб`єкта господарювання.
Згідно ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Приписами ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Відповідно також до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
За змістом п. 7 ч. 1 ст. Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.
Статтею 7 вказаного закону передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Проте процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, як то визначено у ч.3 ст. 147 ГПК України, відповідно припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до правовідносин, що розглядаються, вказаної процедури. Крім того, наказне провадження має чіткі, формальні межі, зокрема, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, як наслідок, процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця, що за правовою суттю не є правонаступництвом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З урахуванням наведеного, враховуючи що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС-УКРАЇНА» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 1131,84 грн з Фізичної особи-підприємця Улибишева Андрія Валерійовича, який з 05.05.2022 припинив свою підприємницьку діяльність, заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.
Означене не позбавляє права заявника на звернення до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості в межах відповідної форми позовного провадження.
Згідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на розпорядження №16-р від 10.11.2022 «Про відновлення відправки вихідної кореспонденції», яким, враховуючи недостатність знаків поштової оплати, необхідних для безперебійної відправки вихідної кореспонденції, рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» виключно за нагальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу, суд здійснює повідомлення учасників справи про рух справи шляхом надання телефонограм, направлення рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті, відомих з відкритих джерел та за допомогою підсистеми «Електронний суд».
Керуючись статтями 147, 148, 150,152, 153, 154, 175,234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана суддею 16.12.2022року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua).

Суддя А.М. Устимова