ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1322/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОРГОВИЙ ДІМ БЕЗАНТ" Кальчев Л.В.;

Від ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» Єршова А.С.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022

по справі №916/1322/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОРГОВИЙ ДІМ БЕЗАНТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ»

про стягнення грошових коштів,

(суддя місцевого господарського суду: Рога Н.В., Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» (далі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» (далі ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ») про стягнення збитків у розмірі 250 670 грн. 70 коп. за втрачений вантаж, що перебував у контейнері OOLU9320131, та збитків у розмірі 23 123 грн. 04 коп. за втрачений вантаж, що перебував у контейнері TEMU7494981, що в загальному становить 273 793 грн. 74 коп.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» зазначило, що відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання, що призвело до втрати вантажу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 позовну заяву ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» до ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» про стягнення збитків за втрачений вантаж у розмірі 273 793 грн. 74 коп. задоволено, стягнуто з ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» збитки за втрачений вантаж у розмірі 273 793 грн. 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 106 грн. 90 коп.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що відповідачем не надано доказів на спростування наявності вини останнього у втраті вантажу, транспортне експедирування якого здійснювало ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ», відповідачем також не надано доказів втрати/пошкодження вантажу під час морського перевезення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник не погоджується з рішенням місцевого господарського суду, вважає його необгрунтованим, незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

Відповідач вказує, що судом в даному випадку залишено поза увагою обставини того, що перезавантаження у порті Костанца, Румунія вантажу позивача із контейнера у вантажний автомобіль з тентовим напівпричіпом не залежало від волі експедитора, а пов`язано безпосередньо з діяльністю портової адміністрації, а саме: викликано необхідністю у найкоротший термін повернути контейнер у зв`язку зі значним завантаженням порту через перенаправлення вантажів з порту Одеса.

Апелянт вказує, що експедитор не відповідає за дії чи бездіяльність портової адміністрації, митних органів, прикордонних комунальних та інших служб відповідно до умов п.5.2.5 Договору. Відповідач вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, і він не повинен нести відповідальність за дії портової адміністрації, які вплинули на виконання зобов`язань.

Також на думку заявника апеляційної скарги, суд, стягуючи з відповідача додаткові витрати позивача, повністю проігнорував, що саме Договором передбачено розмір та порядок розрахунку матеріального збитку. Так, матеріальний збиток, заподіяний Клієнтові з вини Експедитора або третьої особи, залученого Експедитором для такого перевезення, відшкодовується з розрахунку SDR (xdr) за один кілограм брутто вантажу згідно курсу НБУ на день заподіяння шкоди, але не вартості вантажу, зазначеної в інвойсі. Позивач, надаючи суду розрахунок суми збитків, повністю ігноруючи п.5.2.4 Договору №00000363, фактично намагався стягнути з відповідача матеріальний збиток у більшому розмірі, аніж це передбачено договором.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2022 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/1322/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1322/22.

14.10.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1322/22.

24.10.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві позивач вказує, що відповідачем при наданні послуг з організації перевезення вантажу та здійсненні перевантаження вантажу із контейнерів, що перебували під контролем відповідача, у порту Костанца, Румунія не виявлено належної старанності і не вжито заходів контролю, не проведенні інструктажі третіх осіб (перевізників) не здійснено нагляд за їх діями, що призвело до втрати частини вантажу. Дані дії/бездіяльність свідчить про неналежне виконання апелянтом своїх зобов`язань по Договору ТЕО №00000363 та як наслідок нанесення збитків позивачу.

Крім того, позивач вказав, що ним до суду було надано детальний опис (розшифровку) суми збитків, тому розбір збитків є правильним та обгрунтованим.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2022 призначено розгляд апеляційної скарги ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22 на: 12.12.2022 року о 12-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

29.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 задоволено клопотання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/1322/22 поза межами приміщення суду, розгляд справи призначено на 12.12.2022 року о 12-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

В судове засідання з`явились представники сторін, які підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2021 між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕЗАНТ» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» (Експедитор) укладено Договір№00000363 транспортно-експедиторського обслуговування. Матеріали справи не містять доказів розірвання, припинення чи визнання недійсним Договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що він є чинним, і як наслідок, обов`язковим до виконання його сторонами.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги Клієнту за згодою сторін.

Відповідно до п.2.1 Договору міжнародні перевезення вантажу виконуються у відповідності до положень діючих міжнародних договорів (конвенцій), що регулюють відповідні види перевезень, законодавства держав, по території яких транспортується вантаж, а також при внутрішніх перевезеннях, у відповідності з вимогами законодавства України.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що Експедитор здійснює ТЕО Клієнта з дотриманням міжнародних вимог і вимог чинного законодавства України з моменту виникнення зобов`язань Експедитора і до моменту їх завершення.

Згідно з п.2.5. Договору під кожне перевезення Клієнт надає Експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також інша необхідна інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 1 тиждень до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення.

У відповідності до п.2.1.1 Договору Експедитор зобов`язаний за плату та за рахунок Клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надавати інші послуги Клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. Документом, який підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ коносамент (В/L), автомобільна транспортна накладна (CMR).

В свою чергу, відповідно до п.3.1.8 Клієнт зобов`язався своєчасно оплачувати послуги Експедитора.

Відповідно до п/п а) п.4.1.3. Договору Клієнт оплачує при перевезенні вантажу в режимі імпорт - платежі, що підлягають оплаті за виконані послуги з перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентський та інші портові збори і т.п.), протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати вивантаження вантажу з борту судна в порту призначення, до вивозу контейнера з порт. Послуги банку за перерахування коштів сплачує Клієнт.

Згідно п/п п/п б), в) п.4.1.3. Договору Клієнт також оплачує погоджені платежі, що підлягають оплаті Експедиторові, автомобільному та/або залізничному перевізнику (при наземній доставці вантажу), здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації Клієнта, при наявності у Експедитора в заставі вантажу Клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує Клієнт; по виставленому рахунку Експедитора внутрішньопортове зберігання вантажу, використання інфраструктури порт, згідно з тарифами, офіційно встановленими портом та/або контейнерними операторами, що офіційно здійснюють свою діяльність на території зазначених портів. При цьому Експедитор залишає за собою право зобов`язати Клієнта, шляхом виставлення рахунку, здійснити передоплату за послуги, пов`язані з тривалим перебуванням вантажу у порту/на терміналі, які перебувають у порту/терміналі понад безоплатного періоду зберігання вантажу (у контейнерах), встановленого згідно з умовами порту/терміналу/агента контейнерної лінії, у тому числі за послуги за зберігання вантажу (в т.ч. у контейнері) та штраф за понаднормативне використання контейнера (демередж) тощо, до моменту вивезення вантажу з порту/терміналу.

За умовами п.4.3.2 Договору при морському перевезенні вантажу споживачем послуги морського перевезення є Клієнт, який надає Експедитору коносамент, як підтвердження наявності договору морського перевезення, на підставі яких Експедитор здійснює внутрішньопортове експедирування. Експедитор переводить кошти за послуги, пов`язані з морським перевезенням вантажу, організатору такого перевезення. Сума, сплачена за морське перевезення вантажу перераховується на підставі договору морського перевезення (коносамент). Відповідальність за виконання морського перевезення перед Клієнтом несе морський перевізник згідно з умовами коносамента.

Пунктом 4.1.6. Договору визначено, що виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком Експедитора.

Згідно з п.2.7. Договору факт надання послуг Експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних і коносаментів, які відображають шлях проходження вантажу з пункту відправлення в пункт призначення.

У відповідності до п. 7.1. Договору термін його дії встановлюється з моменту підписання обома сторонами до кінця календарного року. При відсутності пропозицій про розірвання цього договору за 20 днів до кінця року, такий договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору№00000363 ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» здійснював транспортно-експедиторське обслуговування вантажу, щодо якого Sinowest group LTD складено Інвойс№BTYWC22003 від 13.01.2022 та Інвойс №BTYWC22004 від 20.01.2022 та відповідні пакувальні листи до них.

На виконання Договору перевезення вантажу за маршрутом Нінгбо (Китай) (завантаження) через порт Констанца (Румунія) (вивантаження/завантаження) Київ (Україна) (розвантаження), передбаченого Інвойсом №BTYWC22003 від 13.01.2022 здійснювалося у контейнері OOLU9320131 (митна декларація №UA100390/2022/402606), в свою чергу вантаж за Інвойсом №BTYWC22004 від 20.01.2022 перевозився в контейнері TEMU7494981 (митна декларація UA100390/2022/402626).

З матеріалів справи вбачається, що вантаж, який перевозився у контейнері OOLU9320131 відповідно до Інвойсу №BTYWC22003 від 13.01.2022, було доставлено позивачу 01.06.2022 вантажним автомобілем д/н НОМЕР_1 з тентовим автопричепом державний номер CA0015XF.

Відповідно до Акта приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 01.06.2022 виявлено нестачу вантажу на загальну суму 132 604 грн. 26 коп. Крім того, на контейнері були відсутні пломби відправника, про що здійснено відмітку у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладній CMR А№1238888.

Водій вантажного автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовся підписати зазначений Акт приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 01.06.2022.

Враховуючи вартість втраченого товару, що перевозився в контейнері OOLU9320131, понесені позивачем витрати зі сплати ПДВ, митних зборів, витрат на брокерські та експедиторські послуги, ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» зазначає, що йому завдано збитків на суму 250 670 грн. 70 коп., що еквівалентно 8 568,50 дол. США із розрахунку курсу гривні до долару США, встановленого Національним Банком України, який становить 29,2549 грн. (визначений в митних документах).

03 червня 2022 року позивачем було надіслано відповідачу документи щодо виявленої нестачі вантажу та претензію№2022/0306 з вимогою відшкодувати збитки у зв`язку із втратою частини вантажу, який знаходився у контейнері OOLU9320131 та прибув до ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» автомобілем державний номер НОМЕР_1 з тентовим автопричепом державний номер CA0015XF.

У відповідь на претензію ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» повідомило, що у нього відсутня інформація про масу вантажу брутто та повідомлено про те, що у зв`язку із залученням до виконання своїх обов`язків за Договору третіх осіб вживаються необхідні дії для з`ясування обставин, що призвели до нестачі вантажу. Також, відповідач зазначив про відсутність законних підстав для задоволення претензії у зв`язку із непогодженням із вартістю вантажу по нестачі.

13 червня 2022 року позивачем надіслано доповнення до претензії №2022/1306 та розрахунок збитків, понесених у зв`язку із втратою частини вантажу.

ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» була надана відповідь №01/16 від 16.06.2022, відповідно до якої було повідомлено, що відповідач не погоджується з розрахунком збитків та зазначає обставини, що призвели до нестачі вантажу.

Крім того, вантаж, що перевозився у контейнері TEMU7494981, відповідно до Інвойсу №BTYWC22004 від 20.01.2022, було доставлено позивачу 06.06.2022 вантажним автомобілем д/н НОМЕР_2 з тентовим автопричепом державний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до Акта приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 06.06.2022, складеного за участю представника перевізника Дзюби Богдана Вадимовича, виявлено нестачу вантажу на загальну суму 10 225 грн. 46 коп., про що здійснено відмітку у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладній CMR А№ 0000365.

Відповідно до відмітки про неможливість участі ОСОБА_2 у перерахунку кількості та якості змісту коробок, у період з 14:30 год 06.06.2022 по 13:00 год. 10.06.2022 здійснювалось приймання вантажу з перерахунком кількісних та якісних показників товарного асортименту, за результатами якого було встановлено, що 143 коробки були відкриті та пошкоджені. На автофургоні пломба румунської митниці VAMA RO B 0303817.

Позивач зазначає, що з 06.06.2022 по 10.06.2022 комісія позивача, із залученням представника третьої особи (незацікавлена особа), здійснювала приймання вантажу з перерахунком кількісних та якісних показників товарного асортименту, який прибув та знаходився у коробках з порушеною цілісністю (пошкоджені та відкриті коробки) в кількості 143 одиниць, без участі представника відповідача, який письмово відмовився приймати участь в перерахунку кількісних і якісних показників товарного асортименту. Комісією було виявлено нестачу, що зафіксовано в Акті приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 10.06.2022.

Враховуючи вартість втраченого та пошкодженого товару, що перевозився в контейнері TEMU7494981, понесені позивачем витрати зі сплати ПДВ, митних зборів, витрат на брокерські та експедиторські послуги, за розрахунком ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» йому завдано збитків на суму 23 123 грн. 04 коп., що еквівалентно 790,40 дол. США із розрахунку курсу гривні до долару США, встановленого Національним Банком України, який становить 29, 2549 грн (визначений в митних документах).

13 червня 2022 року позивачем надіслано відповідачу документи з розрахунками щодо виявленої нестачі вантажу та претензію №2022/13061 з вимогою відшкодування збитків у зв`язку із втратою частини вантажу.

Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з позовом ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» не сплатило на користь позивача збитки, завдані у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» своїх обов`язків за Договором, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Розраховуючи розмір позовних вимог, позивач зазначає, що ним було враховано дані митних документів з урахуванням ціни відповідно до Інвойса ВTYWC22003 від 13.01.2022 та Інвойса BTYWC22004 від 20.01.2022 із зазначенням ваги брутто (кг).

На підставі зазначеного, позивач просить стягнути на свою користь збитки у розмірі 273 793 грн. 74 коп., які складаються зі збитків у розмірі 250 670 грн. 70 коп. за втрачений вантаж, що перебував у контейнері OOLU9320131, та збитків у розмірі 23 123 грн. 04 коп. за втрачений вантаж, що перебував у контейнері TEMU7494981.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Так, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога про стягнення збитків на підставі ст.ст.173, 193, 218, 224, 225, 306, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 611, 614, 629, 908, 924 Цивільного кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та ст.ст. 17, 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за Договором, зокрема, щодо збереження вантажу відповідно до вимог, що регулюють перевезення вантажів автомобільним транспортом, через що виникла нестача та пошкодження вантажу, а позивач зазнав збитків від незбереження майна під час його перевезення.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами виникли взаємні права та обов`язки за Договором №00000363.

Стаття 909 Цивільного кодексу України визначає, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Статтею 306 Господарського кодексу України унормовано, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов`язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином. (ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст.308 Господарського кодексу України).

Статтею 316 Господарського кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

За частиною 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, обраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Крім того, згідно зі ст.314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

За змістом наведених норм обсяг відповідальності перевізника за договором перевезення може бути погоджений сторонами у відповідному договорі і не повинен суперечити положенням чинного законодавства.

До будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчинена в м. Женеві 19.05.1956, до якої Україна приєдналась 01.08.2006.

Частиною 1 ст.17 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів встановлено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути (ч. 2 ст. 17 Конвенції).

Тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п.2 ст.17, лежить на перевізнику (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Відповідно до ст.934 Цивільного кодексу України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Зі змісту ст. 224 Господарського кодексу України, що кореспондується із ст. 22 Цивільного кодексу України, вбачається, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, у відповідності до частини першої ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 (провадження№ 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача».

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, суд зазначає, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Враховуючи вищевикладене, а також наявні матеріали справи, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про втрату частини вантажу, прийнятого до перевезення.

Також судова колегія зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування наявності вини останнього у втраті вантажу, транспортне експедирування якого здійснювало ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ». Відповідачем також не надано доказів втрати/пошкодження вантажу під час морського перевезення.

Крім того, судом апеляційної інстанції відхиляються посилання апелянта на те, що перевезення вантажу здійснювалося третіми особами, адже, Договори, укладені між відповідачем та ТОВ «ВЕРТОГРАД-ПЛЮС», ТОВ «ЛІРА-ТРАНС», копії яких надано по відзиву на позовну заяву, не створюють прав та обов`язків для позивача, а відповідач не позбавлений права звернусь з позовом за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів до вказаних осіб.

За таких обставин, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність вини ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» у вчиненні цивільного правопорушення, яким спричинено збитки ТОВ «Торговий Дім «БЕЗАНТ».

Щодо розміру збитків, заявлених до стягнення позивачем, зокрема, щодо включення до розміру збитків додаткових платежів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч.1 ст. 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

В той же час, ч.4 цієї статті Конвенції передбачено, що крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.

Отже, відповідальність перевізника згідно положень Конвенції обмежується вартістю втраченого (пошкодженого, знищеного) вантажу та вартістю плати за перевезення, мита, та інших платежів, що безпосередньо пов`язані з перевезенням вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевезення вантажу в контейнері OOLU9320131 ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» було виставлено ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» наступні рахунки:№692LAM22-004I від 05.05.2022 на сплату морського фрахту на суму 435 020 грн. 36 коп.,№702LAM22-004I від 19.05.2022 на сплату зміни порту та ТЕО за межами України на суму 50 089 грн., в т.ч. ПДВ 8 348 грн. 16 коп.,№706LAM22-004I від 23.05.2022 на сплату автотранспортного перевезення у міжнародному сполученні Констанца Київ, ТЕО за межами України та ТЕО на суму 165 411 грн. 30 коп., в т.ч. ПДВ 6 353 грн. 65 коп.

Відповідно до платіжних доручень№251 від 05.05.2022 на суму 435 020 грн.36 коп., №266 від 19.05.2022 на суму 50 089 грн. та №278 від 23.05.2022 на суму 165 411 грн. 30 коп. ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» сплачено вищезазначені рахунки.

Крім того, у зв`язку з митним оформленням вантажу згідно МД№UA100390/2022/402606, позивачем було понесено витрати на митно-брокерські послуги, надані ФОП Йовенко Р.М. у розмірі 15 500 грн., які були сплачені позивачем згідно платіжного доручення№290 від 01.06.2022.

Також, під час перевезення вантажу в контейнері TEMU7494981 ТОВ «ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ» було виставлено ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» наступні рахунки: №693LAM22-009I від 05.05.2022 на сплату морського фрахту на суму 428 584 грн. 29 коп., №703LAM22-009I від 19.05.2022 на сплату зміни порту та ТЕО за межами України на суму 50 089 грн., в т.ч. ПДВ 8 348 грн. 16 коп., №709LAM22-009I від 23.05.2022 грн. на сплату автотранспортного перевезення у міжнародному сполученні Констанца Київ, ТЕО за межами України та ТЕО на суму 183 962 грн. 10 коп., в т.ч. ПДВ 6 353 грн. 65 коп.

Відповідно до платіжних доручень №250 від 05.05.2022 на суму 428 584 грн. 29 коп., №267 від 19.05.2022 на суму 50 089 грн. та №279 від 23.05.2022 на суму 183 962 грн. 10 коп. ТОВ «ТД «БЕЗАНТ» сплачено вищезазначені рахунки.

Крім того, у зв`язку з митним оформленням вантажу згідно МД№UA100390/2022/402626, позивачем було понесено витрати на митно-брокерські послуги, надані ФОП Йовенко Р.М. у розмірі 16 000 грн., які були сплачені позивачем згідно платіжного доручення №294 від 06.06.2022.

Також позивачем понесено витрати на оплату митних платежів та зборів при ввезенні товару на митну територію України відповідно до платіжних доручень №284 від 30.05.2022 на суму 490 000 грн.; №286 від 01.06.2022 на суму 233 000 грн.

Таким чином, оскільки в даному випадку втрачено не весь вантаж, втрати позивача пропорційно до вартості втраченого вантажу з урахуванням додаткових обов`язкових витрат, пов`язаних з митним оформленням, перевезенням та ін. становлять 250 670 грн. 70 коп. (контейнер OOLU9320131) та 23 123 грн. 04 коп. (контейнер TEMU7494981), про що цілком обгрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що митні платежі, сплачені у зв`язку з перевезенням вантажів також входять до складу збитків в розумінні Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині до уваги не приймаються.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідно до норм чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 по справі №916/1322/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.12.2022 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош