СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Харків Справа № 922/1388/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Гребенюк Н.В.,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участі представників сторін:

від позивача: Крайз О.І.,

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, за вх. №1175 Х/1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.09.22 (суддя Гребенюк Т.Д.) при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" про забезпечення позову (вх.№10297/22 від 21.09.2022) у справі № 922/1388/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс Нова", м.Харків,

до Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комбінат "Традиція", м.Київ,

про стягнення коштів у розмірі 5960050,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.09.2022 р. у справі №922/1388/22 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" про забезпечення позову (вх.№10297/22 від 21.09.2022).

Не погодившись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат «Традиція» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви, а також з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права без урахування усіх обставин справи. Зокрема, посилається, що до заяви не було надано жодних документів або інших доказів які підтверджували факт того, що позивачем до подачі позову вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору. Крім того, не надано доказів, наявності обставин з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення, зокрема, що відповідач ухиляється або має на меті ухилитися від виконання рішення суду. Також посилається, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про час та місце проведення судового засідання з розгляду заяви позивача про забезпечення позову. Вважає, що посилання суду на повідомлення відповідача про час та місце судового засідання шляхом надсилання телефонограми по телефону, який зазначено у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань, який на цей час не обслуговується, не є достатнім доказом, що відповідач був повідомлений про дату розгляду заяви у суді.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.22 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, порушено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат «Традиція» на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.09.2022 у справі № 922/1388/22 та призначене судове засідання на 14.12.2022.

На час відкриття провадження у справі заперечень щодо його відкриття або відводів до складу колегії суддів до суду не надходило.

12.12.2022 від позивача по справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання, яке відбулося 14.12.2022 приймав участь в режими відеоконференції представник позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Явка представників сторін у судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Стаття 271 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів частини1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. ( ст.269 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю-доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Дослідивши обставини справи судова колегія встановила наступне.

До Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" до Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комбінат "Традиція" про стягнення грошових коштів в розмірі 3 436 507,40 грн сума заборгованості за поставлений товар за договором поставки №0112пст21 від 01 грудня 2021 року, пені в розмірі 581004,54 грн., інфляційних збитків в розмірі 365 988,04 грн, відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 619 249,37 грн. та штрафу в розмірі 687 301.48 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі, ТОВ "Птахокомплекс "Нова" подало заяву про забезпечення позову (вх.№ 10297/22 від 21.09.2022), в якій заявник просить суд: накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясопереробний комбінат «Традиція» (ідентифікаційний код юридичної особи 36002442), які знаходяться у АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 на р/р НОМЕР_1 , а також на р/р № НОМЕР_2 , МФО 899998 в межах суми позову, 5 960 050,83 грн. (п`ять мільйонів дев`ятсот шістдесят тисяч п`ятдесят гривень 83 копійки), а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що багаторазові спроби позивача врегулювати спір з відповідачем у досудовому порядку не дали жодного позитивного результату. Оскільки наявні підстави вважати, що відповідач - ТОВ «М`ясопереробний комбінат «Традиція» буде ухилятися від виконання рішення суду та сплати на користь позивача ТОВ «ПК «Нова» грошових коштів, у зв`язку з небажанням відповідача добровільно повертати кошти та йти на перемовини з позивачем, заявник вважає за можливе і необхідне застосування арешту грошових коштів , які знаходяться на банківських рахунках відповідача з метою забезпечення реальності виконання судового рішення, що є одним з головних принципів судочинства. Зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач фінансову (грошову) можливість для виконання рішення суду. Тому, застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції задовольнив вище зазначену заяву, пославшись на наявність підстав для вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладання арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунках відповідача, в межах заявлених позовних вимог.

Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Стаття 136 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Стаття 139 Господарського процесуального кодексу України встановлює вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову. Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено обов`язковість надання до заяви про забезпечення позову документів, які підтверджують, що боржник ( відповідач) має на меті ухилитися від виконання рішення по справі.

Відповідно до приписів частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Підпунктом 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В даному випадку, заява про забезпечення позову, розглядається судом без повідомлення сторін. Тобто, таке повідомлення не є обов`язковим.

З огляду на наведене, посилання заявника апеляційної скарги на його не належне повідомлення про час та місце проведення судового засідання з розгляду заяви про забезпечення позову, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, судовою колегією відхиляються.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Стверджуючи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, конкретні заходи забезпечення позову мають бути оцінені з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що незастосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на його рахунках в межах суми позовних вимог, може утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно з висновками Верховного Суду , викладеними у постанові від 07.09.2020 у справі № 921/634/19 накладання арешту в межах ціни позову на грошові кошти , що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним із визначених способів забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2019 по справі № 915/870/18 дійшов висновку, що у разі, коли предметом позову є вимога про стягнення грошових коштів, накладання арешту на кошти боржника в межах суми стягнення є належним та адекватним заходом забезпечення позову. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами.

Накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми стягнення забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасться можливість виконати рішення у разі задоволення позову, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкоди виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогою майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно ( в тому числі грошові кошти) , яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд першої інстанції прийняв до уваги наступне:

- заявлена до стягнення сума заборгованості є значною 5960050,83 грн., а прострочення її сплати є тривалим, адже строк виконання зобов`язання з оплати, як стверджує позивач, настав ще у грудні 2021 року.

- існуючий стан економіки країни та режим воєнного часу посилюють ризики утруднення чи навіть унеможливлення виконання судового рішення. Натомість, якраз саме реальне виконання рішення суду та захист порушених прав господарюючих суб`єктів є одним з факторів, що здатні забезпечити стабільність економічної ситуації в нашій державі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача відсутнє нерухоме майно, на яке, у разі задоволення позову, могло бути звернуто стягнення.

Судова колегія зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення по справі №922/1388/22 залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач реальну можливість виконати це рішення за рахунок грошових коштів, або іншого наявного майна.

В свою чергу, не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати отриманого товару як до подання позову, так і після відкриття провадження у справі №922/1388/22 свідчить про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

З огляду на наведене судова колегія також приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позовних вимог є розумним, обґрунтованим та адекватним способом забезпечення позову з огляду на суть спору та предмет позову - стягнення заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до приписів статті 276 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, ухвала суду першої інстанції залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясопереробний комбінат "Традиція", м.Київ, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.09.2022 у справі № 922/1388/22 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.09.2022 у справі №922/1388/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.12.2022

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.В. Гребенюк